Institució CatalaNa d' Historia Natural i3i 



més de sentir que s'hi notin algunes deficiències, considerant que n'iii 

 ha de vera importància, perquè pot dir-se que'n les Ciències Naturals 

 i per lo tant en la Geologia en general, s'està formant aquí el seu 

 lèxic, ja que no existien en nostra llengua moltes de les paraules que's 

 necessari utilisar, i això fa que s'hagi d'anar amb més diligència i 

 recel al introduir-les, procuràn sien verament pròpies, a fi de no sentar 

 mals precedents. I que això sia d'una importància capdal, ja ho deia 

 l'any 1905 el nostre benvolgut consoci, el sabi Inginyer de mines don 

 Lluís M. Vidal, en el séu pròlec al «Curs de Qeolegía aplicada a 

 Catalunya» publicat pel mai prou plorat Mossèn Norbert Font i Sagué. 



Doncs bé, entrant en matèria, veiem que al parlar dels elements 

 d'algunes roques, cita Vespinell, que millor podria dir-se espinella, 

 seguint el Dr. Calderón, vera autoritat en la matèria per tothom reco- 

 neguda; no havent-hi cap motiu per a que'ns sigulerisèm amb aital 

 cambi de gènre. Sempre s'usa la paraula granet, per a designar la 

 roca que s'ha de dir induptablement granit, perquè la radical de 

 la paraula és aquesta i per lo tant deu conservar-se, com succeix en 

 totes les llengües, dient-se en castellà, granito; en francès, granite; 

 en alemà, granit; en anglès, granite, &; y aixís ho feu sempre el 

 Dr. Almera i Mossèn Font: advertint que aixís es vé a reconèixer 

 indirectament en el mateix treball, al anomenar les roques de la fami- 

 lia, podria dir-se d'aquella; es diu, «porfid granitio^; «apófisis grani- 

 tiques-»; <igranititay> ; y no «porfid graneticy>; «apófisis granetiques^-) ; 

 tigranetita)-) . 



A les derreries del treball (pàg. 148), es diu que unes de les roques 

 estudiades tenen «fulles d'ortita de (color) negre de peixy>, color que 

 ja es veu que no existeix; quan el color que realment presenta la ortita 

 és el negre de pega. Aquest erro fa creure que l'ocorregut aquí és, 

 que el Dr. Pardillo que no és català, ni fa mòlt temps que's entre 

 nosaltres, traduiria el treball d'en Maier del alemà al castellà i encar- 

 regaria la traducció d'aquest al català a persona que demostrà posseir- 

 lo mòlt bé, empro sense coneixements mineralogies i petrogràfics, per 

 lo que el granito castellà, prengué en la seva significació de grà 

 petit, y per lo tant granet; y el color negro de pez, com que'n cas- 

 tellà pez s'usa més amb la significació de peix, que de pega, l'hi 

 atribuí el primer significat; resultant un color que'ns recorda el d'una 

 locució vulgar de nostra terra, usada quan bromejant se vol parlar 

 d'un color que no existeix o no se sap quin és. Sols aixís s'esplica que 

 persona tan competent en mineralogia i petrografía, com és el doctor 

 Pardillo, hagi pogut incórrer en aquets dos lapsus; puix com a tal, en 



