i3i Institució CaTalana d'Historia Natural 



aquet cas, podem considerar també el del granet, si bé havem cregut 

 convenient parlar-ne amb més detenció per lo dit al començament. 



I és llàstima que això hagi pogut succeir, quan creiem que sense 

 inconvenient haguera pogut sortir el treball en castellà, puix en el 

 mateix nombre se'n publiquen dos escrits en aital llengua; i aixís s'ha- 

 guera evitat aquestes equivocacions. Veritat és que fins en el supòsit 

 avans sentat, té certa disculpa l'autor, puix darrera d'ell, s'ha de supo- 

 sar queda la persona encarregada per I'Institut de la revisió i correc- 

 ció dels treballs a publicar, induptablement posseint els coneixement ne- 

 cessaris, per més que realment res, per exemple, tinga que veure la 

 mineralogia i petrografía amb els insectes: i per lo tant, si no l'un 

 l'altre, haguera pogut evitar surtissin en l'esmentat treball alguns 

 altres erros, uns de concepte i altres materials, que units amb els 

 avans citats, el fan desmerèixer quelcom. Aixís en la pàg 127, línea 

 21, es diu: «Ni la calor ni l'àcid clorhídric les altera, indicis de pertà- 

 nyer a un mineral de ferro»; quan sapigut és, que's al revés, puix 

 l'atac per l'àcid clorídric indicaria ser ferro; no sent creible que sia 

 erro del original, donat l'elemental de la cosa; i aixís es veu, com no 

 podia menos de succeir, que en altres llocs determina el ferro per 

 aquets caràcters. A la pàg. 124, línea 8, es llegeix: «son de mineral 

 de ferro i no de grafit, com sembla a primera vista, puix en els punts 

 més prims són trasparents i desapareixen amb Vàcid clorhídric, per 

 poc temps que's mantingni un alça de temperaturay> : i en la 126, 

 línea 28 «Aquestes se componen de mineral de ferro i grafit; el pri- 

 mer és palesa per Vàcid clorhidricy> . 



En la mateixa pàg. 126, diu: «Essent inodor el material clorític, 

 els nòduls constituïts per ell no haurien de tenir colona; es desprèn, 

 doncs, de! sentit de la frase que tindria que dir incolor i no inodor. 

 També és troba angita per augita sempre: hematitis per hematites, 

 i algun altre. 



I no ho prengui a mal I'Institut d'Estudis Catalans el que 

 m'hagi permès fer aquestes petites observacions, puix són filles del 

 desig de que les seves publicacions surtin lo més perfecte possible, 

 pel seu bon nom i el de Catalunya; apart de que'l silenci haguera pogut 

 semblar assentiment i conformitat en coses que no poden tenir-lo. 



L. Tomàs. 



Barcelona, Setembre de 1914. 



Estampa de Francisco X. Altés i Alaba rt, Àngels, 22 i ?4. — Barcelona. 



