I 58 Institució CatalaNa d'Historia Natural 



de moluscs marítims que vinguessin a aumentar la llista que fa algun 

 temps vaig publicar en nostre Butlletí (1), però per disort els darrers 

 aiguats i la forta mar de poc temps avans, escombraren de la 

 platxa tots els restes que induptablement degueren haver-hi. En va 

 hauria fet aquesta darrera etapa de mon viatje, a no haver estat la 

 trovalla de una bonica varietat del Hèlix Splendida, MülL, que vaig 

 poguer recullir en abundor entre els joncs de una petita corrent de 

 aigua qui desemboca en la badia lateral al Cap de Salou. Es aquesta 

 varietat, com pot veure's per els exemplars que acompanyo, de tamany 

 molt inferior al corrent. La mida corrent en dita espècie sol ésser de 

 uns dinou a vint milímetres, no essent raro trovar exemplars fins de 

 vintiquatre milímetres. Els que he trovat en aquesta localitat tenen sols 

 de dotze a tretze milímetres. Ademés sa coloració és tant típica, que 

 no he lograt trovar-lo entre les moltes varietats descrites per Moquin- 

 Tandon. Consisteix aquesta en unes faixes de color fosc que inva- 

 deixen la casi totalitat del blanc de la conxa. 



La visita al Cap de Salou me donà també ocasió de veure una 

 interessant duna de més de vint metres d'alta, apoiada en la punta 

 cretàcica del citat Cap, la més alta de Catalunya, ja que les que he 

 visitat en La Escala i Castell-de-fels no arriben a la mitat de aquesta 

 alsaria. 



Aquí va finir mon viatje, retornant la mateixa tarda a Barcelona, 

 satisfet del fruit en ell lograt i amb nou dalit per a empendrer de nou 

 l'activa vida de la capital; i aquí acabo jo tembé demanant-vos perdó 

 per ma pesada prosa, que potser haurà posat a prova vostra pacienta 

 atenció. 



Joan Rosals. 



8 Novembre, 1913. 



(1) Any X, n.o 4-Abril de 1913 «Fauna malacològica de Salou» 



