Instituck'í C-atalana d' Historia Natural i 63 



sula Ibèrica, essent una de les regions en que més se fixa, la que 

 podríem anomenar Conca baixa del Ebre. 



Parlant de Lleida, comprova la presencia a Camarasa junt al Segre, 

 deies margues gesoses senyalades per D. Lluís M. Vidal, sobre les 

 quals s'extent una faixa de caliça compacta i fullosa amb lleugeres 

 capes de guix negrós i caliça desfeta amb restos fòssils (Myophoria, 

 Gasterópods i Fucoides), classificant Vidal aqueix complex com Mus- 

 chelkalk. El Keuper hi està representat per un jasciment de uns 200 

 metres d'extensió. L'autor exposa sa opinió, de que'l jasciment dolo- 

 mític Brecciense soperposat a n'aquest, pertany, no a n'el Liàssic mig 

 com diu Vidal, sinó al Carnyiolas. 



Al parlar dels jasciments visitats en la provincià de Barcelona, 

 dedica en primer lloc grans alabances al Dr. Almera, dient que en sos 

 trevalls s'hi respira un esperit modern fresc, com desgraciadament no's 

 trova en la restant Literatura espanyola. Molt especialment es deté al 

 ressenyar els jasciments de Vallirana i Pallejà, La Llacuna, Fontrubí 

 i Pontons, seguint en ses apreciacions, de conformitat amb el doctor 

 Almera. Al exposar la dispersió geogràfica de la Spiriferina Ment- 

 zeli, compara eixos jasciments amb els triàssics equivalents d'Hungría 

 i regions Balkàniques. En general, coloca tots aquests terrenys, en el 

 Muschelkalk i Mikultschützer inferior, equivalent al de l'alta Silesia. 



En resum, diu que en el Keuper català, hi juga la fàcies calífera i 

 per lo tant l'element marí, un paper molt superior al que presenten els 

 jasciments keupèrics de la messeta central. 



Parlant dels conglomerats de Marsà (Tarragona), senyala la con- 

 tradicció entre la fauna per ell i Mojsisovics observada, i lo que diu 

 Mallada de que aqueixos fòssils no's troven en el Muschelkalk sinó en 

 les margues gesoses keupèriques que'ls hi són superposades. Els fòs- 

 sils recullits pertanyen als generós Hangarites, Protachyceras, 

 Nautilüs, Megalodon, Posidonia, Macrodon, Myophoria, Àvicula, 

 Modiola, etc. Aqueixa fauna, pertany segons ell, al nivell Reitzi. 



En les Balears, senyala la major importància del Trias a Menorca, 

 sobre'ls jasciments de Mallorca. 



Per fi descriu els de Mora d'Ebro (Trachyceras), citant una sèrie 

 d'especies completament noves, i cridant-li la atenció el caràcter 

 netament alpí que presenta en contraposició a la restant fauna triàssica 

 espanyola. Comparant-la amb la de Cerdenya i Balears, el resultat és 

 sorprenent. 



Les espècies per primera vegada descrites, són les següents: Àvi- 

 cula ibèrica, Macrodon Verneuili, Myophoriopis camposinensis, 

 Opis (CoeíoDis) tarragonensis, Megalodon hispanicus, Megalo- 

 don Malladae, i varies Protrachyceras, Ammonites, Nautilüs, 

 Cassianella, Terquemia, Macrodon, Amauropsis, Omphalopty- 

 cha, etc, que no s'atreveix a classificar. Totes elles estan represen- 

 tades en fotograbat. 



J. M. 



