62 Institució Catalana, d' Historia Natural 



inteliigencia'l feu avensar constantment en el camí de les ciències 

 que conreuà, fins a donar-li un lloc entre els homes sabis; i la for- 

 talesa de son caràcter no's rendí devant de cap mena de dificultats. 

 L'Alsius era d'aquells homes cual mirada parla; al començar una expli- 

 cació feia endevinar allò que volia fer conèixer; i la convicció amb 

 que s'explicava la duia fins al fons de l'esperit dels qui se l'escoltaven. 



Pró el séu talent ni era tancat per un exclusivisme misantròpic, ni 

 menys inflat per la vanitat; era obert a tothom, i junt amb una gran 

 bondat de caràcter que l'aplanaba a parlar amb el mateix afecte en el 

 pobre que'n el ric. 



Qualitats tan eximies «el conduïren (diu la Gaseta Banyolina) 

 diferentes vegades a Casa de la Vila, desempenyant-hi el càrrec 

 d'Arcalde durant el bieni de 1889 a 1891. La seva gestió com a pri- 

 mera Autoritat civil de la població, fou de les més honrades, essent 

 unànimament elogiada la seva conducta per totes les persones amants 

 de la legalitat i de l'ordre públic» (1). 



D'ençà que fou Llicenciat en Farmàcia el 10 d'Octobre de 1861, 

 obtenint el premi extraordinari de la Llicenciatura, i per tant el títol 

 gratuïtament, i es posà a dirigir la farmàcia coneguda per a can Fina, 

 començà al ensemps una tasca científica, que semblaria més acomo- 

 dada per a un home deslligat dels compromisos que treven a un dili- 

 gent apotecari. 



Caldria fer una ressenya massa llarga si volguéssim donar compte 

 de la extensió i profit amb que conreuà sa intel•ligència privilegiada 

 una pila de les branques de la sabiesa, palesament demostrat aquell 

 per la munió d'escrits que donà a la estampa. 



Com historiògraf publicà un «Ensaig històric sobre la vila de 

 Banyoles» l'any 1872 a Barcelona, del que en 1895 feu una segona 

 edició ampliada a Banyoles; obra que es un verdader arxiu de datos i 

 biografies. Del mateix genero són la «Resefía històrica descriptiva de 

 Nuestra Sefíora del Mont» i el «Nomenclàtor geogràfico-histórico de 

 la provincià de Gerona desde la antigüedad al siglo xv»; obres pre- 

 miades en els certàmens de la Asociación literària de Gerona l'any 

 1879 i 1882 respectivament. La segona fou feta en col•laboració amb 

 D. Celestí Pujol i Camps. 



Mes son esperit observador el guià preferentment envers l'estudi 

 de la naturalesa, conreuant amb especialitat la Geologia i la Paleon- 



(1) En el núra. del 28 de Febrer de 1915. 



