64 Institució Catalana d' Historia Natural 



cies. Poden testimoniar-ho tans de fills de Banyoles, que contemplaren 

 amb edificació i corpresos la seva arroganta figura visitant personal- 

 ment als atacats de l'infecció colèrica l'any 1885, quant els mes 

 coratjosos ni tan sols gosaren sortir de les cases llurs. 



Altra revelació de son esperit profonament cristià ens la dóna la 

 senzillesa i humilitat amb que's conduïa en tots els seus actes, aixís 

 públics, com privats. Ni l'enorgulliren els propis mèrits, ni li agrada- 

 ren aparatoses manifestacions de sos descobriments científics. Pro 

 ahon esclatà amb raigs més sobirans aquest esperit perfecte de humi- 

 litat cristiana, va ésser el renunciar espontàniament al honorífic títol 

 de Cavaller de la Ordre de Isabel la Catòlica, que per Reial Decret 

 de 26 de Octubre de 1891 se li conferia. 



Bé, molt bé, doncs, feren tots els estaments socials de Banyoles, 

 en rendir el derrer tribut de respecte i d'admiració al il•lustre fill que 

 perderen! Bé, molt bé pels que han proposat perpetuar el recort de 

 qui donà son nom a la posteritat, mes també el de Banyoles arreu 

 ahont se tracti de Ciències Naturals! La «Institució Catalana de His- 

 toria Natural», aduc dins de la seva petitesa, vol compartir amb els 

 banyolins, i amb tots els fills verament aimants de les glòries pàtries, 

 la veneració més sincera, al ensemps que de tot cor s'associa al condol 

 i sentiment més íntim envers la família i parents del finat, i demana 

 darrerament an els seus socis y amics una plegaria per a l'ànima del 

 gran patrici en Pere Alsius i Torrent (A. C. S.) 



JOAQUÍM M.^ DE BARNOLA, S. J. 

 Sarrià (Barcelona) Març, I9I5. 



Estampa de Francisco X. Altés i Alabart, Àngels, 22i ?4. — Barcelona. 



