Institució Catalana d' Historia Natural 7 i 



derreríes de l'improvisat banquet, quant se'ns presentà el Sr. Codina 

 (D. J.) disposat a guiar-nos al lloc afavorit amb la presencia de la 

 preciosa falguera. Enllestim els preparatius i amunt. Passem plegats 

 el pont, contemplant la colossal cascada, i deixant als meus com- 

 panys per un altre camí, ens trovem de sobte devant d'un alterós 

 raaçíu piçarrenc esbotzat cap a ponent per un fort dic de granit. — «Veu 

 aquelles motes grisenques» me diu el meu company— «son de la preua- 

 da falguera». Però, qui s'arrisca per aquells penyasegats, on fins els 

 més ardits isars s'estimbarien? Inútilment cercarem exemplars que 

 recollir en un lloc més accessible, i que fou antany el de la trovalla per 

 primera volta de la preciositat botànica cobdiciada. Les motes, o be 

 €ren seques, o començaben a brotar frondes novelles. Per estrets 

 viaranys primer, i pujant com cabres després, poguérem arribar a enlai- 

 rades piçarres entre mitg de quals escletjes sortien alguns peus ben 

 desenroíllats. Vaig arreplegar un bon exemplar, devallant més satis- 

 fet que d'una conquesta d'importància el més ambiciós guerrer. RecolP 

 acabat altres rareses botàniques, mercès a la bona guia que duya, 

 fins que va ésser hora de retornar cap a la estació, reunir el bagatje i 

 pujar al tren cap a Sant Esteve de Bas, on anàvem a passar un parell 

 de jorns d'activa herborització, després de rendir corals mercès an el 

 il•lustrat metje de la Sellera. 



Se comprèn fàcilment que a la tornada de la llarga excursió 

 estiuenca, tinguérem la curiositat de llegir la descripció de la notable 

 falguera. Pro amb gran desengany ens trovarem amb una pila de 

 dificultats en decidir si la determinació era ben o mal encertada, 

 fixant-nos precisament en la sinonímia que del trevall del Dr. Cadevall 

 se desprèn: Pellaea hastata Thog. — P. calomelanos Kaulfs. 

 Havem de confessar palesament que hi ha una gran confusió en la 

 cita de sinonímies i autors, aduc consultant 1' «Index Filicum» d'en 

 C. Christensen, que acostumem a pendre per a guia fixa, i gaire bé 

 única, en aquest punt, donat el fi i criteri del dit autor al escriure-l 

 en col•laboració del citat Dr. Christ, qui fou consultat per el Dr. Ca- 

 devall en la determinació de la falguera del Pasteral (1). 



Per a posar les coses en clar, res ens ha semblat més apropiat que 

 copiar les descripcions fetes per en Christ mateix en son llibre: 

 «Die Farnkrauter der Erde», p, 160 i 161, i en Hooker and Baker en 

 sa «Synopsis Filicum», 2.^ edic, p. 152. La consideració imparcial 

 d'aquelles sembla que farà decidir. 



(1) V. ButU. de l'Inst. Cat. d'Hist. Nat , 2.» ép., n. 7, Oct i914, pàg. 118. 



