74 Institució CaTalana d' Historia Natural 



Com se desprèn de les descripcions aduídes, i dels caràcters que 

 anotem del exemplar del Pasteral, es veu ben clara la filiació d'aquest 

 a la Pellcea calomelanos (Sw.) Link. Precisament els clàssics Hooker 

 i Baker donen com a sinonímia d'aquesta la Pteris hastata de 

 Thunberg «tèste Kuhn» (1), inclosa per autors més moderns en el gén. 

 Pellcea, Lo més extrany és que la determinació d'en Christ es decan- 

 tés cap a l'especie hastata i no a la calomelanos, quant ell mateix 

 porta les diferencies prou marcades, segons es desprèn de la copia 

 feta. ciQuí sab si el polimorflsme que els autors reconeixen en aques- 

 tes espècies i altres de pròximes, com sòn la P. DoníanaWoock., 

 P. Boivini Hoock. i la P. dura (Willd.) Cordemoy, de la mateixa o 

 pròxima pàtria, n'es la causa de confóndre-les? Per a nosaltres, i 

 mentres no contem amb datos més positius en contra, es tracta de la 

 Pellcea calomelanos (SW.) Link. 



Sarrià, Novembre, 1914. 



Lepidòpters nous per a la fauna Catalana, 



pertanyents a les famílies - Spíiíng:ícíae - Notodontídae 



Lymanti'íídae - Sattífníídae - Dtepanídae 



Nocttíídae í Cymatopíiorídae 



per Ignasi de Sagarra 



Tot-hom que s'interessi per conèixer els lepidòpters que's troben a 

 Catalunya, deu, en primer lloc, estudiar el catàleg que d'aquest ordre 

 d'insectes publicà en 1874 en Miquel Cuní i Martorell. Actualment la 

 esmentada publicació, de mèrit indiscutible, no se avé gaire amb el 

 coneixement que's té dels nostres lepidòpters. Després, i per espai 

 de més de vint anys, (fins al 1902), aquest entomòleg, continuà ses 

 exploracions, i consignà tots aquells resultats en els «Anales de laSocie- 

 dad Espafíola de Historia Natural», i en altres publicacions catalanes. 



(1) LI cit. 



