J ^o Institució Catalana d' Historia Natural 



guda societat. Notabilíssimes per la grandària, perfecció de detalls, 

 i lluminositat, eren les microfotografíes del R. P. Valderràbano, S. J., 

 sobre Diatomàcees, teixit nirviós, teixits vegetals... ; tenia exposada 

 també la seva cambra microfotogràfica i una estufa elèctrica per a 

 inclusions, cultius..., de pròpia invenció, i fabricada a Valladolid, 

 que en les probes fetes marxaba tan exactament, que en 60 hores de 

 funcionament no variaba la temperatura, ni tan sols Vin de grau. El 

 R. P. Navàs exposà dugués capses grans amb Neuròpters d' Aus- 

 tràlia, espècies noves per a la ciència, i el conjunt de medalles i insig- 

 nies de Congresos científics en que ha pres part, i de Societats de 

 que n'es membre. Entre aquestes feia molt bon paper l' insígnia de 

 poc encunyada per nostra Institució. Com a comprobació del meu 

 trevall sobre el Xerofilisme a les Falgueres, vaig presentar 53 es- 

 pècies típiques, triades de les nombroses de totes les parts del mon, 

 que compte mon Herbari. 



El punt de convocatòria per a el pròxim, va ésser Sevilla. 



J. M. DE Barnola, S. J. 



Nota geològica 



L'excursionista, que, amb l'intent de visitar els murs, rosegats 

 pels segles, del castell de Burriac i de contemplar la dilatada planuria 

 que's domina desde sos vetustos finestrals, puja la montanya de Sant 

 Vicens per sa vessant S. E,; fixarà, sens dubte, la atenció en els 

 blocs colossals que's troven escampats per aquells indrets. 



Lo primer que notarà el qui'ls examini amb certa detenció, es que 

 tots ells presentan formes anguloses i arestes vives, impedint, aixís, 

 suposar qu'hagin sigut arrastrats per corrents fluvials, quina acció 

 erosiva hauria arrodonit sos caires. Ademés, recollint esquirles 

 d'aquestos gegantins fragments de roca's pot comprobar que -son de 

 granulit, de color rosat, i que sa constitució contrasta amb la del 

 terreny subjacent, qu'es el saiiló, resultant de l'alteració del granit 

 per influencia atmosfèrica. 



A part aquesta identitat de composició, s'observa qu'estàn situats 

 en alineació casi perfecta, lo qual encara ajuda a establir, entre ells, 

 una relació molt directe. 



