Institució Catalana d'Historia Natural 143 



»em retorna a més alts pensaments. Jo refuso les llàgrimes en mon 

 '>cor i jo el felicito d'això que'l cel li hagi fet mercès d'aquesta vida 

 »de proba... pobre fill meu... tú no seràs obligat com lo teu pare a 

 »lluitar contra misèria i l'infortuni; tú no coneixeràs pas l'amargor de 

 »la vida els deboires de crear-se una posició en una època en que hi 

 »ha tants de camins que menan al infortuni... Jo 't ploro perquè tú 

 »ens manques, mes jo m'alegro perquè tú ets feliç... Tú ets feliç, i 

 »això no es pas l'esperança d'un pare retut pel dolor qui m'ho assegura; 

 »no, ta darrera mirada m'ho ha dit d'una manera massa eloqüent per a 

 »que jo 'n dubti. Ah! qu'eras bell en ta mortal palideso, el darrer alé en 

 »els llabis, els ulls al cel i l'ànima presta a volar-s'en al sí de Déu. 

 »Ton darrer jorn ha sigut el més bell !» 



En aquell temps eran a França ben poc apreciats els mèrits de'n 

 Fabre i el poble de Carpentras pagaba tart i malament el sou de 700 

 francs anyals a son mestre, fent que aquest se desesperés buscant una 

 càtedra que sempre se // escapaba dels dits, com deia ell gràfica- 

 ment, fins que se'l nombrà per una de Física vacant al ColMegi 

 d'Ajaccio, amb el sou de 1,800 francs. Aleshores conegué la Còrcega, 

 i sorprès pels bells espectacles de la mar i per la luxuriosa vegetació 

 del maquis i dels castanyerars corsos, comensà a estudiar amb ardor 

 la fauna i la flora acompanyant al botànic Requien d'Avinyó que anà 

 a Còrcega per a fer l'inventari de la flora de la illa. Prompte nasqué 

 una ferma amistat entre'ls dos, que sols acabà amb la prematura 

 i sobtada mort de'n Requien a Bonifacio. 



L'amistat amb en Requien contribuhí en gran manera en ficcar la 

 orientació de'n Fabre envers les ciències naturals a les que's dedicà 

 amb ardor, estudiant la fauna i la flora de la illa. 



Mes qui's pot dir que exercí una decisiva influencia sobre el destí 

 de Fabre fou Moquin-Tandon, professor d'Historia Natural de Toulouse 

 que anà a Còrcega a continuar l'obra d'en Requien i com aquest pren- 

 gué a Fabre per company d'escursions, s'hostatjà amb ell i el decidí a 

 continuar l'estudi de l'Historia Natural sobretot de l'anatomia i la 

 biologia revelant-li de cop els seus grans coneixements d'anatomia 

 comparada amb la dissecció d'un cargol que feu de cop en el curs de 

 una conversa de sobretaula. Fabre rebé amb entussiasme aquella llissó 

 i en sos Soiwenirs la descriu del modo sugestíu i magistral que li és 

 peculiar. 



