144 Institució CatalaNa. d'Historia Natural 



Moquin-Tandon, que ademés d'anatomiste habilíssim i de mèrit fou 

 un brillant escriptor, ensenj^à a Fabre a penetrar-se del valor de l'istil i 

 de Timportancia de la forma en l'exposició d'una ciència encara que 

 aquesta sigui purament descriptiva, i tots els quins hagin llegit els 

 Souvenirs saben fins a quin punt logrà Fabre seguir les indicacions del 

 mestre. 



Mes tant de treballar i les fatigues de llargues excursions, moltes 

 voltes sots la pluja i el vent glassat, perjudicaren sa salut i havent 

 contret les febres palúdiques tingué de deixar la Còrcega i retornà a 

 Avinyó on continuà els estudis per a la llicenciatura en Sciencies 

 Naturals que feu a Toulouse després de brillants exercicis. 



Per fi pogué obtindrer una càtedra a l'Institut d'Avinyó amb la 

 qual se regularisà la seua situació, alternant sos estudis de Historia 

 Natural amb lo de la Química, herborisant i estudiant la flora de la 

 regió amb noble inquieíut sense trovar verament sa via, fins que un 

 treball de León Doufour sobre'l Cerceris bupresticida caigut casual- 

 ment a les seves mans l'impresionà tant que'l decidí a seguir els estudis 

 experimentals i a buscar els secrets del gran enigma, la Vida; heus- 

 aquí com l'etzar juga de vegades un paper important en les manifes- 

 tacions del talent. 



Fou aleshores en l'ivern de 1854, i un any després aparegué per 

 primera vegada en els «Annales des Sciencies Naturelles» un trevall 

 sobre la mort aparent de les víctimes del Cerceris, trevall en que's 

 revelaren ja els poderosos dots d'intuició i observació del gran natu- 

 ralista i que fou el primer de la magnífica sèrie que després han anat 

 apareixent deixant assombrat al món sabi referent a la biologia dels 

 insectes i que formen els admirables Souvenirs Entomologiques. 



Durant vint anys aguantà les injustícies i el menyspreu de 'la Fa- 

 cultat, lluitant ardidament contra la incultura i la estupidesa que 

 s'havia apoderat de la ensenyança; entussiasta de la pedagogia escri- 

 gué llibres admirables per la claretat del seu istil destinats a l'educació 

 dels infants que encara avui poden treure's com a models; per fi perse- 

 guit per l'odi dels universitaris que sostenien que la ciència devia 

 ésser dolorosa i recòndita, que no's devia ensenyar al poble i que 

 sols un nombre reduit d'escullits hi devien tenir accés, veient que'ls 

 elements oficials feien el buit al seu voltant, fastiguejat de tantes in- 

 justícies, impulsat també pel seu esperit independent y altiu, llensà 

 per la borda e\s títols, renuncià a la càtedra i al bocí de pa amb tanta 

 d'amargor amerat i renunciant per sempre més a VUniveisitat se 

 retirà a Serignan, a VHarmàs en plè camp entre'ls seus estimats 



