146 Institució Catalana d'Historia Natural 



De tots modos passà tranquilament els darrers anys de sa vida i 

 aquesta s'anà extingint tranquilament fins que la seua ànima se'n volà 

 a la Vida infinita. 



Descansi en pau. 



Salvador Maluquer. 



Barcelona, Novembre de 1915. 



Nota mineralògica 



Fa pocs dies que D. Fernando Orriols, antic company de les es- 

 cursions que férem amb el malograt mestre Mn. Norbert Font i 

 Sagué, me portà per a que'ls examinés, uns nodols arronyonats de 

 color gris fosc i d'aspecte quelcom metàlic, que trobà i solats entre 

 argiles margoses anant de Montgrony a Castellar d'En Huc (provincià 

 de Barcelona). 



A primer cop d'ull me semblà que seria la Psilomena, perquè 

 moltes vegades se presenta amb aital aspecte i amb el fi de compro- 

 bar-ho, vaig fer la perla de borax, empro, amb gran sorpresa, per 

 més que repetís la reacció varies vegades, mai me donà ni indicis de 

 manganès, i si solsament de ferro; no era, doncs, la Psilomena. 

 Examinant allavors amb més detenció el mineral, i atenent a algunes 

 de ses propietats físiques, com la seva duresa, creguí que en tot o 

 en part, podia ser caliça: tractant-ne un trosset per Tàcit clorhídric 

 se produí tot seguit una vivíssima efervescència; al finir aquesta 

 restà al fons del tubu d'ensaig una substància blanca cristal•lina i una 

 com crosta prima de color gris-negrenc, al exterior, i blanca al 

 interior, amb petites cavitats ocupades avants per la substància que 

 s'havia disolt, que's lo que formaba la part exterior dels nodols: 

 sustancies que vaig separar pera ulterior examen. La disolució clor- 

 hídrica anterior amb Tàcit sulfúric, donà tot seguit un abundós pre- 

 cipitat de sulfat de calç; era realment caliça la part disolta. La 

 substància blanca cristallina restà definitivament insoluble en els 

 àcits, tant en fret com en calent, amb Tàcit pur com afegint-hi aigua; 



