'56 Institució Catalana d'Historia Natural 



la copa ben arredonida, bicolor, amb una soca recta d'un metre amb 

 vinticinc centímetres de circunferencia a l'alçada d'un de terra, i més 

 mirant-lo de contrallum, a posta de sol, fa l'impresió d'una figura idea- 

 lista en mitg d'un paisatge viu i real. El to clar de les puntes 

 grogues contrasta tant vivament amb el fosc del vert, que sembla 

 invitar a l'indagació de les causes que produïren tant curiós fenomen. 

 Provem d'esbrinaries. 



La manca, bo i parcial, de sustancia verda o clorofila en el pi 

 florit del bosc de «Can Vilar», és una vera anomalia de les fulles, 

 procedent de l'alteració o imperfecta formació de dita sustancia. 

 Aquesta anomalia les converteix en fulles matiçades o virolades, cons- 

 tituint, lo que s'en diu en jardineria, per un mot usual, encara que deri- 

 vat de llengua extrangera, una penachura. No's pot considerar com 

 un cas ó^albinisme, car aleshores la decoloració fora total; ni com 

 verdadera clorosis, que tindria el mateix caràcter; essent aixís, 

 segons al començament dèiem que la particularitat del pi florit, és la 

 de presentar la meitat solzament de ses fulles amb la color cambiada o 

 alterada. Quant més se'n podria dir un cas d'albinisme o clorosis 

 incompletes. Pro aquesta denominació tampoc és del tot exacta; doncs 

 per un general aquesta modificació produeix ratlles, línies, cintes, 

 taques o punts descolorits en les fulles afectades. Cal observar-ho 

 particularment en els jardins en mates de Boix (Buxus sempervirens 

 L.) Sàlvia (Sàlvia officinalis L.) Olivella {Ligustrum vulgare L. i 

 j'aponicum) Boix grébol (Ilex aquifolium L.) Evonymus (Evonymus 

 j'aponicus) Aucuba (Auciiba Japonica)...\ presentant-se en les fulles 

 de les plantes monocotiledónees en línies paraleles als nirvis, com 

 veiem en les Etza vares (Agave) Formi (Phormium cookianum). 

 Lliri (Iris),... constituint les varietats que'ls jardiners anomenen /o///s 

 variegatis, és a dir, amb fulles virolades. Pró en nostre cas el cambi 

 de color és localitzat en les extremitats terminals o puntes de les fulles. 

 Es doncs una modificació d'altre ordre. 



Per això no és gens fàcil d'endevinar còm la va adquirir l'exemplar 

 qu'estudiem. Pro pensant amb que tot sovint passa, encara que sols 

 en proporció mínima, en moltes plantes de conreu, podem conjecturar i 

 donar com una explicació hipotètica, que una manca de principis nutri- 

 tius suficients i dels indispensables per a la constitució deguda de la 

 clorofila matèria verda en tota la llargària de la fulla, determinà en 

 un principi la anomalia de que venim tractant, i que continuant en sa 

 creixença va arrivar a fixar-se amb un caràcter de plena estabilitat, a 

 la manera que'n Moquin-Tandon assegura que passa en altres anoma- 



