36 



Institució Catalana d'Historia Natural 



Timarcha Bruleriei, Bellief. Sta. Creu 

 d'Olorde, 28 de Desembre. 



C/irysomela sanguinolenta, L. Sta. Creu 

 d'Olorde, 28 de Desembre. 



Plagiodera persicolora, Laich. Sant Fe- 

 liu de Llobregat, 27 de Febrer, sota l'es- 

 corça dels plàtanos; abundantíssim. 



Lochmaea crataegi, Forst. Sant Feliu 

 de Llobregat, 27 de Febrer, sota l'escorça 

 dels plàtanos. 



Galeruca mojiticola, Kiesvv. Vallvidre- 

 ra, 26 de Desembre. 



Adalia bipunctata, L. Sant Feliu de 

 Llobregat, 27 de Febrer, sota l'escorça 

 dels plàtanos; abunda. 



Harmonia conglobata. L. Sant Feliu de 

 Llobregat, 27 de Febrer, sota l'escorça 

 dels plàtanos; abundantíssim. 



Exochomus 4-pusiulatas, L. Sant Feliu 

 de Llobregat, 27 de Febrer, sota l'escorça 

 dels plàtanos; abundant. 



joseph M. a MAS de XAXARS 



NOTA SOBRE'L 

 MUREX ERINACEUS, LINNEI 



Pertany aquest molusco a la classe 

 dels Gasteròpots, ordre dels Prosobran- 

 quiats, secció Siphonostomats, família 

 dels Murícits. La petxina és oval, coberta 

 de rugositats, ab fondas estrias transver- 

 sals. El canal és generalment curt y tapat 

 o soldat; l'obertura blanca. Es d'un color 

 gris cendrós, y d'uns quatre a cinch cen- 

 tímetres de llargada. 



Aquesta espècie ofereix particular 

 atenció, no solament pels que's dedican 

 a la conchiliologia, sinó principalment, 

 pels Ostreicultors, a causa dels innom- 

 brables destroços que causa en els banchs 

 d'ostras. En l'any 1863, el govern Francès 

 equipà un barco montat per 40 homes, 

 destinat no més a destruir aquesta espècie 

 de Murex. Fins el 1866, féu una guerra a 

 mort a n'aquests animals, arribantlos 

 quasi a exterminar, en el golf o rada del 

 Morbihan. 



Mr. Paul Fischer, en sa «Faune con- 

 chyliologique marine du dèpartement de la 



Gironde», dóna'ls següents detalls, que 

 traduim, sobre'l desenrotllament del Mu- 

 rex Erinaceus, L., en els banchs d'Ostras. 

 Diu aixís: 



«El Murex Erinaceus s'extén pels 

 banchs d'ostras, ab una abundància de- 

 plorable. Els marinos emplean la major 

 part del temps en sa destrucció; els ex- 

 treuen la totalitat de son peu, y compri- 

 meixen l'opèrcul ab son ganivet, llençant 

 després al mar l'animal aixís fet malbé; 

 aquests restos són després presa d'altres 

 carnívors. Si's visita un criader d'ostras, 

 s'hi poden notar en algunas d'ellas uns 

 foradets rodons, que atravessan una de 

 las valvas, generalment la còncava, aques- 

 tas estant adheridas encara per llur lliga- 

 ment. El lloch foradat és constant, se 

 nota en el centre de la petxina ó entre 

 l'impressió muscular y la tanca; l'instint 

 els indueix a escullir un lloch apropiat, 

 ja sigui al múscul abductor, ja a las vísce- 

 ras més esseneials de l'ostra. Las valvas 

 foradadas pertanyen, per regla general, a 

 ostras de sis a dèu mesos; las vellas són 

 massa espesses pera que puguin atacarlas 

 els Murex ab resultat. Las més petites són 

 atacadas pels Murex joves. Aixís, cada 

 carnívor esculleix una víctima apropiada 

 a sa talla, a sa força y a sas necessitats. 



»A l'agafar un d'aquests Murex, se'l 

 troba adherit sòlidament, per son peu, a 

 la valva que vol foradar, executant lleu- 

 gers moviments de dreta a esquerra y 

 d'esquerra a dreta, al. voltant d'un eix 

 fixo, que correspont al naixement de sa 

 trompa; tres o quatre horas li bastan 

 pera atravessar una ostra de mitjana 

 grossor. Acabada la feina, l'animal fa pe- 

 netrar sa trompa pel forat, y, fixantla en 

 l'interior de las valvas, s'alimenta a son 

 gust. ^Què passa a l'ostra aixís tractada? 

 Mor o perd sas forças y obre las valvas; 

 en aquest moment, una infinitat d'ani- 

 mals que viuen en els banchs (crustacis^ 

 moluscos, peixos...) se precipitan sobra 

 aquella presa, remerciant y agraint l'o- 

 bra del Murex, que's dirigeix a una altra 

 part a renovar sas devastacions.» 



Ademés del Murex Erinaceus, L., las 

 ostras tenen molts altres enemichs, com 



