Any i, 



Barcelona, Octubre-Desembre de i 90 i 



Núm. 6 



BUTLLETÍ 



DE LA 



INSTITUCIÓ CATALANA D'HISTORIA NATURAL 



Nulla unquam inter fidem et rationem vera dissensió esse potest. 



CONST. DE FlD. CATH. C. IV. 



FULLA FRANCA ALS AFICIONATS A LAS CIENCIAS NATURALS 



REDACCIÓ: Plassa de Santa Ana, núm. 20, i.er, Barcelona 



EL SCHÏSTOSOMUM HMATOBIÜM 



(bilharz) l852 



L'opinió de que la sang de l'Home pot 

 contenir animals paràsits és remotament 

 antiga; tant és aixís que un gran nombre 

 d'autors ha volgut descobrir la presencia 

 d'aquests en el cor y en general en el 

 torrent circulatori; mes en sos escrits no 

 proven d'una manera satisfactòria l'exis- 

 tència de veritables helmintes. 



Las primeras observacions dels cuchs 

 de la sang son degudas als tres cèlebres 

 anatòmichs Bauhin, Ruysch y Morgagni. 

 Joan Bauhin, que visqué en el segle xvn, 

 trobà veritables cuchs en la vena porta 

 d'un nen mort de xarrampió; l'any 1 665 

 Ruysch descobriaen l'arteriamesentèrica 

 anterior del cavall un cuchque'ls zoòlechs 

 batejaren ab el nom de Sclerostomum 

 eqainiim; y, finalment, em el segle xviti 

 Morgagni observava ell mateix en els 

 tumors de l'aorta d'un gat un altre cuch, 

 el Spiroptera sanguinolenta. 



Llarch temps passà sens que nous des- 

 cobriments vinguessin a trencar la pau 

 de metges y naturalistas; mes a principis 

 del segle que ha finit y quan no's creya 

 d'importància patològica aquest sub-tipo 

 dels Articulats, surgiren naixents exem- 

 plars que, fent cambiar l'antiga creencia, 

 demostraren el gran estudi de que eran 

 acreedors. 



Treutler descrivia ara fa un segle 

 V Hexathiridium venarum, extret dels vasos 



sanguinis de l'Home. Posteriorment se 

 descobriren la Fasciola hepàtica, el Schis- 

 tosomum hcematobium, la Filaria sangui- 

 nis-hominis y d'altres, si no de menys im- 

 portància, poch coneguts. 



Abans de comensar la descripció del 

 paràsit que serveix d'epígrafe, just és que 

 citem els noms sinònims sistemàtichs y 

 que expliquem per què usem el que 

 Bilharz batejà ab el nom de Schistoso- 

 miim haimatobium. 



Els noms sinònims sistemàtichs són 

 els següents: 



Distomum hcematobium , Bilharz, i852. 



Schistosoma hcematobium, Weinland, 

 5 d'Agost de i858. 



Gyncecophorus hcematobius, Diesing, 

 2 i d'Octubre de j 858. 



Bilharcia magna, Cobbold, 20 de Janer 

 de 1859. 



B. hcematobia, Cobbold, 1860. 



Thecosoma hcematobium, Moquin- 

 Tandón, 1860. 



Distorna capense, Harley, 1864. 



Encara que tots els helmintòlechs es- 

 tan d'acord per colocar aquest paràsit en 

 un genero especial, no ho entenen aixís 

 quan tracten d'anomenarlo, adoptant 

 uns el nom genèrich de Bilharcia, altres 

 el de Gynaecophorus; essent el de Schis- 

 tosomum universalment abandonat. No 

 obstant de la llista sinonímica citada, 

 resulta que aquest nom té la prioritat 

 y per consegüent deu ésser conservat en 

 preferència als altres. La «Revision der 

 My^helminthen», en la qual Diesing esta- 



