Institució Catalana d'Historia Natural 



53 



EL SCHISTOSOMUM l•LEMATOBIÜM 



(bilharz) l852 



(Suplement al número 6) 



L'aparell excretor està molt desenrot- 

 llat, essent sa disposició general la ma- 

 teixa que la del mascle; està format per 

 dos amples canals que situats en els 

 costats s'anastomosan a la meitat de la 

 llargada del còs de l'animal, apareixent 

 a sa confluència un canalet que recorre 

 la part mitjana. Tots aquests conductes 

 estan tapiçats per un epiteli vibràtil, 

 constituint en el punt d'unió una bossa 

 col-lectora, llarga de 80 a 180 y., la qual 

 comunica ab l'exterior per medi, d'un 

 orifici estret y contràctil que s'obre en 

 l'extremitat caudal. 



Els òrguens genitals femellas tenen la 

 mateixa estructura general que'ls dels 

 Distomes, si bé estan més dissociats a 

 causa de l'allargament general del còs. 

 L'ovari és de forma oval allargada, tro- 

 bantse situat en l'àngol que forman las 

 dugas brancas intestinals quan se fusio- 

 nan en un sol cul-de-sach, essent un lòbul 

 espès, llarch de o mm 4 y estant format son 

 epiteli per cèlulas polièdricas distintas y 

 de molt diferentas dimensions segons son 

 estat de maduresa. Las cèlulas ovulars 

 tenen, las més maduras, la forma oval y 

 estan recobertas per una capa d'albúmi- 

 na, la que, acumulantse en l'interior de 

 l'ovari, separa'ls òvuls uns dels altres. 

 De l'extremitat posterior d'aquell surt un 

 canal que, marxant cap endavant, se di- 

 rigeix al mateix temps a l'orifici sexual; 

 en aquest conducte, que és l'oviducte, 

 s'hi veu en son interior, molt sovint, òvuls 

 en més o menys gran nombre que's poden 

 fàcilment reconèixer per la refringencia 

 de la vesícula germinativa, unintse, des- 

 prés d'un trajecte bastant llarch, ab el que 

 prové dels vitelògens. Aquests estan re- 

 presentats per dos òrguens glandulosos, 

 llarchs de 12 a 14 milímetres, situats a 



(Acabament) 



cada costat del ccecum intestinal y que 

 emeten de totes parts canals curts y de 

 paret prima, de l'unió dels quals resulta 

 un canal únich, el conducte vitelí. 



L'oviducte y el conducte vitelí se- 

 gueixen la mateixa direcció, cargolantse 

 un a l'entorn de l'altre sens fugir de la 

 ratlla mitjana: estan comprimits lateral- 

 ment per las dugas brancas intestinals. 

 No obstant, són fàcils de distingir l'un 

 de l'altre; el conducte vitelí augmenta 

 progressivament de calibre fins aadquirir 

 una amplada poch més o menys igual al 

 de l'oviducte; està ademés caract'erisat 

 per son contingut, format d'elements ce- 

 lulars vitelins de grossas granulacions 

 aglomerats entre sí, y de las mateixas 

 dimensions que'ls òvuls. 



L'oviducte y el canal vitelí acaban 

 per juntarse en un canal únich que s'in- 

 trodueix inmediatament en la glàndula 

 que s'anomena càpsula de Bilharz. Aques- 

 ta té la forma d'un fruit, lleugerament 

 aprimat per sa part superior y sostingut 

 per un curt pedüncul, semblant en apa- 

 riencia que no més puga contenir un sol 

 ou a la vegada. En sa part posterior està 

 revestida d'un epiteli glandular, quals 

 cèlulas cúbicas estan disposadas en series 

 longitudinals determinant una espècie 

 d'estriació. Aquest epiteli, abocinantse a 

 poch a poch, continua fins al pedüncul. 

 El producte segregat per la càpsula de 

 Bilharz se disposa a l'entorn de l'ou for- 

 mant la closca, produint la cavitat del 

 pedúncul l'esperó, que's pot reconèixer 

 sempre en la superfície de l'ou. Segons 

 Fritsch, aquest esperó serà exactament 

 terminal quan l'úter desemboqui en el 

 fons mateix de la càpsula de Bilharz, 

 essent lateral quan l'orifici uterí estigui 

 situat en l'ex de la glàndula. 



