'4 



Institució Catalana d'Historia Natural 



20. Tamarix gallica, L. En els arenals 



del Besòs. 



21. Btyonia dioica, Jacq. Al peu de la 



via, vora l'Apeadero. 



22. Paronychia argentea, Lam. En els 



arenals. 



23. Coriandrum sativum, L. 



24. Opoponax chironium, Koch. 



25. Lonicera ig. sp. (mareselva). En el 



bosch. 



26. Sherardia arvensis, L. 



27. Knantia híbrida, Coult. (?). 



28. Bellis silvestris, L. En el bosch. 



29. Anacyclus clavatus, Pers. 



30. » valentinus, L. 



31. Galactites tomeníosa, Mònch. 



32. Sylibum marianum, Gartn. 



33. Andryala ragasina, L. 



34. Campanula rappunculus, L. En el 



bosch. 



35. Anchusa? 



36. Scrofularia racemosa (?). 



37. Antirrinum majus, L. (cunillets). En 



el marge de la via. 



38. Verònica leucrium, L. En el bosch. 



39. Verònica beccabunga, L. En l'aigua. 



40. Verònica anagallis, L. » » 



41. Mentha rotundifolia, L. Vora l'aigua. 



42. Lamium hibridum, D. C. En el rriarge 



de la via. 



43. Stachis hirta, L. 



44. Sàlvia Valentina, Vahl. En la via, 



abans d'arribar a Montcada. 



45. Ballota fètida, Koch. 



46. Plantago lanceolata, L. 



47. ' Chenopodium vulvaria, L. (?). 



48. Euphorbia nicamsis, All. 



49. Mercurialis tomentosa , L. 



50. Asphodelusjistulossus, L. En l'arenal 



y marges del Besòs. 

 5 1. Aceras anthropophora, R. Br. (hom- 

 me pendu). En el bosch. 



52. Ophrys api/era, Hud. (flor de l'abe- 



lla). En el bosch. 



53. Ophrys scolopax, Cav. (flor de la 



becada). En el bosch. 



54. Potamogeto?i ig. sp. A l'aigua. 



55. Carex glauca, Scop. En el bosch. 



56. Carex Ilalleriana, Asso. En el bosch. 



57. Carex basilaris, Jord. » » » 



58. » albiensis, » » » » 



59. Lagurus ovatus, L. Planta notable 



per son tirse. 



60. Gliceria fragilis (?). 



Aquest és el resultat de l'excursió feta 

 en la tarde del 21 de Maig de 1897, ab 

 mon professor D. J. Cadevall y l'erudit 

 farmacèutich de Tarrasa Dr. Sallent. 



Com se tracta de 60 espècies de plan- 

 tas, moltas d'ellas raras, crech fer un ser- 

 vey a mos distingits companys d'iNSTiTU- 

 ció al llegirlos la present nota. 



salvador MALUQUER y NICOLAU 



LA «VIOLA ODORATA, L.» 



EN FARMACOLOGIA 



Al passar una lleugera revista a totas 

 las principals plantas indígenas,tingudas 

 com a medicinals, no crech fer res de nou 

 ni cap descobriment, però sí estich en el 

 convenciment de que és obra útil fer una 

 revisió de totas ellas y fer veure lo útil o 

 lo inútil que de son ús pot esdevenirse, y 

 contribuir d'aquest modo a la vulgarisa- 

 ció de son coneixement exacte y cientí- 

 fic, fins aquí un poch descuidat. Aquí a 

 Catalunya hi ha una porció de plantas 

 que gosan de nomenada entre'I vulgo, 

 com a medicinals. Ara bé: totas la merei- 

 xen aquesta nomenada? Esbrinar això, 

 apoyat ab datos dels autors més conspi- 

 cuos y de l'experiència pròpia en lo po- 

 quíssim que la meva pot ajudarme, és lo 

 que me proposo al publicar aquestas no- 

 tas farmacològicas dels materials vegetals 

 indígenas. 



La modesta violeta, tant apreciada 

 entre nosaltres com a planta d'adorno, 

 que creix mitj amagada en los llochs 

 humids y umbrosos dels nostres boscos, 

 és un agent que, segons celebrats met- 

 ges, pot considerarse com un succedani 

 de l'heroich medicament anomenat ipe- 

 cacuana (Psychotria Ipecacuanha), encara 

 que jamay puguin sos efectes igualar als 

 d'un dels medicaments més preciosos 

 de la Matèria Mèdica moderna. 



Descríurela és ociós, perquè tot-hom 

 Ja coneix, y és una planta considerada 

 com a expectorant y sudorífica, puix sa 

 flor entra en \as flors cordials, y dóna una 



