Institució Catalana d'Historia Natural 



De Ribas a Núria 



Coleópters d'una excursió Entomológica 



Desde que ya començar ma afició a l'Entomologia estava 

 desitjós de fer alguna excursió als Pirineus catalans. Y quina 

 va ésser ma alegria al saber a últims de Juliol passat que 

 junt ab alguns amichs podia recórrer un trocet de nostres 

 Pirineus! Aquest trocet va ésser desde la vall de Ribas fins a 

 la vall de Núria, pujant després fins al Coll de Finestrellas. 



L'alegria que'm va produir la projectada excursió se va 

 convertir ben aviat en pena al pensar que'ls meus companys 

 d'excursió no tenian afició a las Ciencias Naturals y que, per 

 lo tant, efectuariam l'anada d'una manera que quasi'm seria 

 impossible recullir insectes, donada la velocitat ab que's rea- 

 lisaria. No per això vaig desanimarme, ans al contrari, vaig 

 proposarme fer corrent y depressa, si no tot, lo que hauria 

 pogut fer donant a rexcürsió'l temps que's requeria, al menys 

 la part principal de ma afició a l'Entomologia, que són els 

 Coleópters. 



Diré quatre paraules de l'excursió perquè's tingui alguna 

 idea, encara que molt lleugera, de l'itinerari seguit y temps 

 invertit en la mateixa. 



Dels excursionistas, uns vivian a Barcelona y altres esta- 

 van estiuejant a La Gleba, santuari situat a las voras del Ter 

 y aprop de Vich; de manera que després d'havernos reunit 

 tots en dit santuari, agafàrem, el dia 20 d'Agost, el ferro-carril 

 a Manlleu, poble situat a l'altra vora del Ter y a uns vint 

 minuts de distancia de 'La Gleba, arribant a Ripoll a las onze. 

 Després de dinar y visitar el magnífich monestir, testimoni 

 de las glorias de Catalunya y honra del Dr. Morgades, son 

 restaurador, pujàrem al cotxe, que en dugas horas nos portà 

 fins a Ribas, arribant allí a entrada de fosch. 



L'endemà, de bon matí, a dos quarts de cinch aproxima- 

 dament, emprenguérem la marcha cap"a Núria. Caminant 

 per una bonica carretera que segueix el curs del Freser, 

 afluent del Ter, fins a ésser a sota Caralps, ahont pujàrem 

 per un caminet de forta pendent y que serpentejant puja a dit 



