Institució Catalana d'Historia Natural $i 



sos que en diverses llengües tracten de la gegantina Serra, 

 envers la qual ell sent tota la força d'una noble passió. Entre 

 altres llibres que vaig fullejar, recordo ara'ls següents: 



Jahrbuch clesKais. Kòn. geologischen reichsanstalt, 28Band, 

 1879. — Geologische Skizse des Hochgebirgstheiles des Sierra Ne- 

 vada in Spanien, Von Dr. Richard von Drasçhe (mit 5 Tafeln). 



La Sierra Nevada, par Luis de Rute. París, 1889. 



Fins aquí tot sortia a pler. Però... primer desengany: 

 D. Albert no podia pendre part en l'excursió. Segon desen- 

 gany: aquesta devia ferse, segons lo projectat, per l'Agost, y 

 encara pot-ser se desfaria. Allavors, agraint a D. Albert Àlva- 

 rez, de Cienfuegos, sos bons oferiments, vaig resoldre feria 

 ab un germà de Religió. L'escullit fou el P. Genis Yànez, cate- 

 dràtich avuy d'Historia Natural al Col-legi de Sant Joseph a 

 Vilafranca de los Barros (Badajoz), y bonament ens vàrem 

 repartir el treball. Ell pendria vistes ab la maquineta fotogrà- 

 fica y tindria l'encàrrech de cullir y prepararies plantes fane- 

 rógames; jo cuidaria de la part mineralògica y entomològica 

 y de les plantes criptògames anomenades líquens. 



Y, presos tots els meus arreus de naturalista, cap al cotxe, 

 que ja'l corn ressona. 



Ja som tots a dins. Se'n puja a cavall el postilló, fa petar 

 les xurriaques, dringuen els cascabells, s'ouen els darrers 

 adeu-siaus y ens dirigim a Órgiva. 



Era'l dia de Sant Aleix, y el venturós pelegrí'ns volia 

 guiar en nostre, diguemho aixís, pelegrinatge científich. A 

 les onze de la nit del dimecres 17 de Juliol sortíem de Gra- 

 nada en un cotxe de l'empresa La Victoria Alpvjarrena. 

 Fieuvos de noms, per més triomfants que us semblin! Apilats 

 com a sardines y sense poder aclucar els ulls passàrem la 

 nit, y ab retràs, a les set del matí, arribàrem a Órgiva. Allí'ns 

 va rebre D. Manel de la Torre, que'ns oferí casa franca. 



II 



En les Alpujarras 



Jo que volia sortir d'Órgiva lo més tard ales vuit, després 

 de dita missa y d'haver esmorzat! Donchs eren les nou, y en- 

 cara, ab tantes de diligències fetes, no haviem vist ni'l moco 



