Institució Catalana d'Historia Natural 33 



den imaginar. Aquests són: Cariar, a l'esquerra del camí, 

 dins de les comes; Carataunas, enfront, pel qual hem de 

 passar; Soportújar, més amunt y també a l'esquerra. 



La vegetació de la costanera és de plantes vulgars que 

 per tot arreu se troben: Inulay Pallenis, Rosmarinus (romaní) 

 y Foeniculum (fonoll), Thymus (farigola) y Convolvulus (cor- 

 retjola), etc. Malaguanyat fóra'l treball que's posés en arre- 

 bassarles y prepararies. Ni era més rica l'entomologia. No 

 volatejaven sinó les més trivials papallones: les blanques 

 Píeris brassica y Pieris rapce, la groga Colias Edusa, la rogenca 

 Vanessa carclui o Y Epinephele Ida, la blanquinegra Melanar- 

 gia Lachesis y altres del mateix valor. Si passava alguna Ly- 

 ccena (blavet) o algun petit microlepidòpter, la corredissa que 

 costava'l caçarlo era un altre desengany, puix se li trobaven 

 les ales pelades de tant esbategar o bé les tenia en sos extrems 

 a faisó d'un sarrell. Fins les Podalirius, tant estimades dels 

 novells entomòlechs del país y també dels estrangers, tenien 

 alguna ala o les dugués trencades. Si mirant per terra o per 

 l'herba fresca d'algun rech cercava ortòpters, no n'ovirava 

 cap d'estrany, sinó Caloptenus y Sphingonotus, (Edipoda, Ste- 

 nobothrus y Acrotylus. Els coleòpters, poch amichs de rebre 

 les soleyades, ni per remey, a no ser alguna Tentyria platy- 

 ceps ó Scaurus. 



Res, que'l camí s'anava fent interessant. Més l'espe- 

 rança'm somreya encara falaguera. 



Al mig de Carataunas hi havia una font fresca y gemada> 

 y allí refrescàrem els llavis ardents. Unes bones dones, al 

 veure a dos religiosos a peu seguits d'un moco a cavall que 

 duya'l maietó y el sach de viatge, ens pregunten ab molta 

 curiositat: 



— Ay, ay! Y hont és la Missió? 



Se creyen que anàvem a fer missió a algun poble de l'en- 

 torn. 



— Donchs, ara per ara, no anem a donar cap missió, sinó 

 que'ens dirigim a Trevélez pera poder pujar demà, si a Déu 

 plau, al cim de la Serra. 



— A Trevélez? Puix lo que és avuy no hi arribaran pas. 

 Si està molt lluny! 



Quines bones noves! Y això que nosaltres voliem arri- 

 barhi abans de pondres el sol! Amunt y fóra! 



