Institució Catalana d'Historia Natural 35 



Pampaneira, ab totes les cases cobertes de l'argila que he dit, 

 llevat de l'iglesia y sagristia. Al pregon corria'l riu Poqueira, 

 que devallava saltironant de mil fonts y fontetes, y al peu 

 mateix de Pampaneira, en la represa d'un molinet, espargia 

 en forma de blanquíssim mantell sa fresca y cristal•lina aigua. 

 Més amunt estava Bubió (1) ab son campanaret quadrat, 

 quasibé l'únich que s'ovirava, y més alt encara Capileira (2), 

 que talment semblava clavat al peu del Veleta (3), el segon 

 gegant de la Serra. 



Per fi, ja fèyem cap a la regió subalpina. Pels recons se 

 veyen verdejar les més capritxoses falgueres, Y Adianthum 

 capillus-veneris guarnint com sarrell els rechs y fontanelles 

 ombrívoles; arrapat a les pedres dels marges el borrós Cete- 

 rach y els retallats Asplenium, y el Polystichum ftlix-mas 

 aixecantse airós de la terra humida. Les floretes dels Seclum, 

 Rumex y Polygala donaven un aspecte nou a la vegetació 

 fanerògama de la montanya. Tot ens deya que la decoració 

 anava a cambiar. Y passat el pont del Poqueira ja'ns trobà- 

 vem als Alps d'Espanya! 



Molt plena de fadiga fou la pujada de la costa que du al 

 coll de Pampaneira (4), y pera descançar y aixugarnos un 

 poch la suor en asseguérem a l'ombra d'una alzina, a l'extrem 

 més alterós del bosch. Res d'estrany: eren prop de les tres de 

 la tarda y els raigs del sol ens queyen de ple a ple. El termò- 

 metre marcava 28 graus a l'ombra, y això que'ns trobàvem a 

 més de 1,000 metres sobre'l nivell del mar! La vista de les 

 roques, totes cobertes d'un tapiç virolat de líquens, ens ale- 

 grava prometentnos la gran cullita que haviem de fer ans de 

 gaire. Per això no'n volguí pendre ni tant sols un. Pobre de 

 mi! Vaig fer com aquell que anà a Amèrica a fer fortuna,' y en 

 arribant al moll de Bonsaires vegé per terra un duro y sense 

 abaixarse a recullirlo li donà un cop de peu tot dient: «Bah! 

 Qui'n fa cas ! Dintre de poch, a grapats agafaré les dobles de 



(1) Bubió's troba a 1,312 metres sobre'l nivell del mar (Diego Marín: La Suiza 

 andalusa, p. 38). 



(2) L'altura de Capileira és de 1,451 metres (ibid). És el poble més alt de la 

 conca del Poqueira. 



(.3) L'alçada del Veleta és poch inferior a la del Mulahacén, 35 metres menys, 

 segons el dit autor (p. 18), és a dir, 3,428 metres. Altres encara li donen més eleva- 

 ció, però -sempre menor que la de Mulahacén, que és de 3,451 metres. 



{i) Marín dóna a Pampaneira 1,106 metres d'altura. 



