Institució Catalana d'Historia Natural 47 



III 



En la serra 



El poble de Trevélez està dividit en tres barris: de dalt, 

 del mig y de baix. L'iglesia és al barri de baix, y més avall 

 encara l'hostal en que'ns trobàvem. El senyor Rector viu al 

 barri del mig prop d'una ermita espayosa acabada suara per 

 la pietat dels habitants de Trevélez. Allí vaig celebrar el sant 

 sacrifici, en una de les iglesies més altes d'Europa. Tornats a 

 casa, ens establirem en la cambra que ocupàvem, que era 

 dormitori, museu o bufet de naturalista, sala de visites, men- 

 jador, etc, etc. 



Era una peça gran y llarga. Les parets adornades ab qua- 

 dros de sants y el sostre fet de cairats espessos, damunt dels 

 quals jeyen les lloses que aguantaven la launa dels terrats. 

 D'un dels cairats penjaven tres grossos pernils dels que do- 

 nen anomenada a Trevélez. Maten molts porchs a l'hivern, 

 que alimenten a l'estiu pels rius y prats de l'entorn. No salen 

 el porch, que no cal salarlo allí, sinó que'l fiquen sota la neu 

 y després fabriquen aquells pernils tant cars y coneguts dels 

 golafres. 



Al mig de la cambra hi tenia una tauleta que ben prompte 

 s'omplí d'objectes propris del nostre art. Damunt s'hi veyen 

 llesques de suro ab dotzenes d'insectes enfilats en agulles 

 primetes; estisores, pinces, cotó fluix pera farcir els insectes 

 d'abdomen gros, paperines, etc. ; y a terra, sota d'uns rochs 

 que pesaven tres o quatre arrobes, la prempsa improvisada de 

 les plantes fanerògames. Per cert que aquestes m'atreyen 

 poch, atès que la part fanerogàmica de la serra era la més 

 coneguda, després dels repetits viatges de Boissier, de Will- 

 komm, de l'Amo y d'altres distingits naturalistes espanyols 

 y estrangers que hi han espigolat precioses herbetes. Dos 

 opúsculs de Willkomm, posteriors a sa obra magna Prodro- 

 mus florce hispànica?, vegi a can Àlvarez, a Granada. Ab tot, 

 resolguérem cullir d'alguna passada que altra planta pera 

 enriquir l'herbari. 



Encara estàvem preparant la caça del dia abans quan 

 rebérem la visita del senyor Rector, a qui haviem vist a l'er- 

 mita. Era mossèn Joseph Rodríguez, sacerdot virtuós y res- 



