58 Institució Catalana d'Historia Natural 



vaig trobar en la «Flore Française» (i) de Gillet y Magne, ni en la 

 Flora de Catalunya d'en Costa, únicas obras que alashoras jo tenia, 

 cap descripció que li convingués, si bé s'apropava al grupo del Glau- 

 ciitm corniculàtuTïi, Curt. Alashoras la vaig enviar a mon estimat 

 mestre y distingit botànich Dr. D. Joan Cadevall, qui s'apressà a 

 contestarme lo següent: «La planta recullida per vostè a Artesa 

 ofereix molt interès. Res diuen d'ella'ls catàlechs catalans ni fioras 

 írancesas, excepte la de «Rouy y Foncaud», eh publicació. Es indub- 

 tablement el (Uaucium corniculatum, Curt., Paurantiacum, Mart., 

 que'ls dits autors proposan com espècie nova, assignantli com a 

 caràcter el tindré la flor més petita; però, apart de que jo veig molt 

 més reduits tots els òrgans de la planta, crech que la principal dife- 

 rencia està en el fruit, que és marcadament cerdoso en comptes d'es- 

 ca bre-hispid. Té tres varietats: pètals senceramentgrochs (\ T a,r.Jlavi- 

 florurn, D. C); pètals de color de taronja, tacats de porpra en la base 

 (var. rubrum, Sillb. et Sin.); pètals de color de taronja proveits en la 

 base d'una taca roja vorejada de blanch (var. tricolor, Bernh). En la 

 planta seca és difícil apreciar aquests detalls, però sospito que per- 

 tany a la segona varietat. La Flora Espanyola de D. Mariano de 

 l'Amo únicament senyala la primera varietat, com a rara, trobada 

 per Boissier a Màlaga.» 



Posteriorment, y durant els istius següents, he tingut ocasió de 

 recullirla y observaria, en els mateixos llochs, si bé molt escassa, y 

 m'he convençut plenament que's tracta de la varietat rubrum, Sillb. 

 et Lin., com ja m'indicava'l Dr. Cadevall. 



Crech que la publicació de la present nota en nostre Butlletí 

 contribueix als fins de I'Institució, puix se tracta d'una planta no 

 citada encara en nostra Catalunya, y, segons sembla, no s'ha trobat 

 tampoch a Espanya. 



salvador MALUQUER 



Un cas raro en Paleontologia. — Fa poch temps em foren 

 enviats per son anàlisis uns exemplars de ferro oligist, formats per 

 aglomeracions de petits cristallets quasi microscòpichs de la varie- 

 tat dita especular. Examinant atentament un dels fragments, fou 

 gran ma sorpresa al observar en la seva superfície, y adherits for- 

 tament, dos troços de pedícul pertanyents à un equinoderme, quina 

 massa estava formada també per ferro oligist ben pur, d'estructura 

 netament cristallina. Aquest fenomen és molt notable y poch fre- 

 qüent; a n'el nostre país no sé que fins al dia hagi sigut anunciat per 

 ningú. S'han trobat ab relativa freqüència fòssils compostos de pirita 

 y més freqüentment de limonita, producte de descomposició d'aque- 

 ila, com, per exemple, en alguns dels jaciments miocènichs de Mont- 

 juich, però no de ferro oligist cristallisat. 



Entre'ls pochs exemples que podem citar de l'estranger, tenim 

 els magnífíchs de Cardinia, de Lima, de gasteròpots y de polipers, 

 que en quantitat considerable's troban a n'el Sinemurià de Beaure- 

 gard (Costa d'Or). Alguns existeixen en estat d'hematites roja més o 

 menys terrosa. 



L'exemplar que tenim a la vista procedeix de Castellar de Nuch. 

 y ben poca cosa podem dir d'ell a causa de sa petitesa; més si'ns fos 

 possible recullir-ne algun altre de més complert o bé visitar el jaci- 

 ment, donariam compte del resultat que obtinguéssim à nostres 

 llegidors. 



francisco NOVELLAS 

 (1) Edició de 1873. 



