jo Institució Catalana d'Historia Natural 



El termòmetre senyalava 8 graus. 



Seguint el viarany que du al Port de Vacares y estones 

 fóra de camí, cercàvem en va quelcom que'ns plagués pera la 

 col•lecció. Els insectes fredolichs no's bellugaven y les herbes 

 ens í'eyen poch goig. De líquens bons no se'n trobaven. Les 

 roques, les mateixes que abans. Mes ja ab l'escalfor del sol y 

 ab l'altura de la costa de Vacares semblava tot somriure... 



Allí la Viola nwatensis ens convidava ab ses humils flore- 

 tes. Diferents peus estaven carregats de fruits plens de lle- 

 vors, que cullírem també pera enviar als corresponsals que les 

 volguessin. Sota' les pedres s'hi trobaven les Timarcha y altres 

 Coleòpters estimats pels entomòlechs y pagaven bé'l treball 

 que'ns donaven en cercar-los. Més amunt; y també sota les pe- 

 dres, trobo una sumereta. l'ortòpter Platystolus ustulatus, que 

 m'era encara desconegut. jQuina llàstima que fos encara larva! 

 Mes, a falta d'altra cosa, n'agafo una pila juntament ab coleòp- 

 ters que, endormiscats, se troben presos. La caça anava bé. 



A tres quarts de set ja'ns trobàvem a l'Estany de Vacares. 

 Hermosa vista pera'l curiós viatger, encisador mirall del cel 

 perà'l poeta, toll d'aigua encantat pera l'ignorant que no com- 

 prèn conrpuga haver-hi un dipòsit permanent en aquelles altu- 

 res. He llegit una narració un xich envellida, en la qual se 

 parla ab gran admiració del clit estany y de la comunicació 

 que té ab el mar per sota terra pera xuclar del pèlach d'aigua 

 qUé. brolla pura y dolça en aquell - safreig, després de passada 

 pel filtre de les entranyes de la terra. A mon parer, no hi ha res 

 de tot això. Tot son ficcions de la velluria que'ns fan riure, com 

 faran riure als savis que vindran les. hipòtesis que ara estan 

 de moda y que's veuen com a veritats ben demostrades. L'es- 

 tany de Vacares està aprop de tres mil metres sobre'l nivell 

 del mar. L'aigua que conté prové de la neu fosa que'l rodeja, 

 com una corona d'argent, y de la que va degotant dels pichs 

 vehins de l'Alcazaba. Donchs |cora és que may per may l'es- 

 tany se vessa ni s'aixuga? No pot vessar, per tenir la vorera 

 massa alta; ni's pot estroncar, perquè sempre té al voltant 

 alguna neu que li paga tribut de degotalls. Y si se'm pregunta 

 com s'és format aital estany en lloch tant alt de la serra, 

 quasibé al Port de Vacares (1) y al peu del bell cim de l'Alca- 

 zaba (2), una explicació se m'ofereix ben senzilla. Les filtra- 



(i) El Port de Vacares se troba a 3,075 metres. 



(.2) L'Alcazaba s'alça a 3,181 metres sobre'l nivell del mar. 



