72 Institució Catalana d'Historia Natural 



de fòssils a l'esser ensorrada o coberta per una altra capa d'ai- 

 gua tèrbola y fangosa. 



Gom ens trobàvem en el lloen clàssich de la ballarola 

 (cucaraclm) dita Aphlebia bcetica (1) y de l'estisoreta Chelidura 

 analis, tot era escorcollar sota les pedres. Mes ni aquí ni 

 enlloch vegi les dues espècies tant desitjades. 



May ens hauriem mogut de la vora de l'estany: hi feya de 

 tant bon estar! Mes era precís anar endavant, y«, després d'un 

 lleuger esmorzar, a un quart de nou ja'ns posàvem en camí 

 del picli més gegantesch d'Espanya. Lo pitjor era que'l 

 guia'ns feya baixar més de 500 metres pera pujar per la Jun- 

 tilla a Siete Lagunas, set estanys quasi enfilats en renglera y 

 que's troben a igual altura que'l de Vacares, al peu mateix 

 del darrer cimeral de Mulaliacén. 



De pas per la Juntilla veyem la mina de ferro que hi ha 

 en explotació: triem alguns troços de pirita y oligist, calcopi- 

 rita y limonita y comencem de nou la pujada. Llarch y cançat 

 fou el camí, poch variat en plantes y insectes. Ab tot y això, 

 unes quantes mostres pagaven bé'l treball que'ns donaven. 

 Entre'ls líquens, allí veya y cullia per primera volta les Squa- 

 maria de color de rosa (Sq. chrysoleuca), les Lecanora de 

 color negrench, les Tonínia blanquinoses y blavices. El guia, 

 ademés, trobà la Peltigera canina prop d'unes mates. Ja no 

 érem gaire lluny dels Set Estanys, quan, girant-se, em diu: 



— Veu aquest llagost? Que val quelcom? 



— Ja ho crech si val! 



Era un Pamphagus monticola. Buscant ab ull més escor- 

 collador n'arribà a trobar tres més, cap de mascle. 



Ja eren més de les onze quan arribàrem als Set Estanys. 

 Era un lloch certament deliciós, si no fos pel sol que hi queya. 

 No seguí al meu company el P. Yànez, aquí ab el guia Anton 

 Maria arribà fins al mateix cim: entretant, jo escorcollava al 

 voltant dels Set Estanys líquens y fanerògames, tenint la sort 

 de trobar, entre altres, un Carex menut y preciós, encara inèdit. 



Neuròpters, ni un ne vaig poder agafar, y no és que'n fal- 

 tessin. A ran de l'aigua passaven rabents alguns cavalls de 

 serp (2) dels gen res Diplax o Ortheirum y pot-ser alguna 



(1) Trobada en Vacares pel distinguit entomolech D. Francisco de Paula 

 Martínez y Sàez (Bolívar: Catalogo sinóptico, pàg. 16.) 



(2) Segons les localitats reben diferents noms: Cavalls de Sant Alar ti, esti- 



