[nstitució Catalana d'Historia Natural 7 



Pera lo últim hem deixat el donar compte de la cessió del 

 local que pera reunir-se nos cedí tant galantment el «Centre 

 Excursionista de Catalunya». 



En efecte, comprenent que I'Institució, ab sos medis, no 

 podia tenir actualment local propi, la comissió organisadora 

 y el primer Consell Directiu oficiaren en el «Centre» esmen- 

 tat, sol•licitant permís pera reunir-se y celebrar sessions en 

 son local social, establert en el carrer del Paradís. An aquesta 

 comunicació contestà'l «Centre Excursionista» ab un altre 

 ofici, en que se'ns feya saber l'acord de la Societat, favorable 

 del tot a lo que demanàvem. 



Aquesta benemèrita Societat volgué ab això donar una 

 prova més de lo molt que aprecia y distingeix tot quant se fa 

 en bé de nostra terra. Desde aquí li transmetem nostre més 

 sincer y coral agraiment. 



Dolorosa fou per I'Institució la mort del soci delegat a 

 Lleida en Emili López Sanmartín (q. a. C. s.), del qual tant 

 ens prometíem tots els que treballem pel renaixement de 

 nostra pàtria. Acàrrech de la Corporació, y en sufragi d'ell, 

 se digué una missa en la parròquia del Pi, d'aquesta ciutat, a 

 la que assistí I'Institució en ple. Déu el tingui en la Glòria! 



El recordar els morts no's fa sols pel consol de plorar-los, 

 sinó per alguna cosa més alta, més digna dels ideals que 

 sustentem: y es el procurar imitar-los, treballant sempre en 

 bé de la ciència y la pàtria. No basta condolir-nos: pensem 

 també en els que pugen y en els que pujaran. 



Que sigui un fet lo que's proposaren els fundadors 

 d'aquesta Institució, y allavors Catalunya ja ocuparà cientí- 

 ficament un lloch ben alt en l'escala de la civilisació y pro- 

 grés, fins alcançar el que de dret li correspon, en el concert 

 de les nacions més adelantades. 



Siguem constants y que ni'ns ofusqui la victorià, ni la 

 dissort ens faci desmayar. Continuem nostre camí, sens apar- 

 tar els ulls de nostres principis, que són els que'ns guiaran 

 a la tant desitjada meta. 



joseph MALUQUER y NICOLAU 



