86 Institució Catalana d'Historia Natural 



La volta a la Montanya de Montserrat 



Es aquesta una excursió que feya molt temps que desitja- 

 va empendre, puix m'havien dit que la vessant occidental de 

 montanya (única que may havia contemplat) presentava 

 cops de vista molt més fantàstichs que les altres. Per fi, la 

 emprenguérem els PP. Vallmitjana, Vilaplana y'l quesotscriu, 

 el dia 26 de Novembre de l'any prop-passat. No obstant, se pot 

 dir que no fou més que una exploració general, perquè, feta 

 a corre-cuita, no tinguérem temps d'inspeccionar detinguda- 

 ment res de la flora, y molt menys encara de la fauna. Al vol 

 y tot fent via prenguí sobre aquella alguns apunts, que vaig 

 a transmetre als lectors del Butlletí, esperant que algun dia 

 podré donar més detallada memòria de les riqueses naturals 

 que's troben en aquesta montanya. 



A un quart de vuit sortíem del monastir, y, agafant el camí 

 de Collbató, en cinch quarts arribàrem a dit poble, després de 

 recórrer mitja vessant de sol-ixent y tota la de mig-jorn. 

 Aquella, que agafa fins a la capella de Sant Miquel y tot el pla 

 del mateix nom, es frondosíssima per trobar-se en ella molts 

 arbres de fulla perenne, que, a favor de l'humitat (ja que 

 es de les parts més humides de la montanya) hi creixen ab 

 molta ufana. Aquí's veuen varies espècies de Quercus, entre 

 elles el Q. ilex, Q. ballota y Q. coccifera, aquesta última 

 abundant en el pla de Sant Miquel y per totes aquelles serra- 

 lades; també hi ha'l llex aquifolium, Juniperus phcenicea, 

 J. comrnunis y algun /. oxycedrus; Y Eriça vulgaris y X Eriça 

 multiflora hi tenen bona representació. Aquesta última la 

 vegi atestada de petites flors vermellenques; però'l que 

 abunda més es el Buxus sempervirens. Entremig dels dife- 

 rents tons verds d'aquestes espècies de fulla permanent sor- 

 tien de tant en tant alguns caps groguenchs y esquelets dels 

 Sor bus ària, Ulmus campestris, Amelauchier vulgaris, Rham- 

 nus lycioides y algun altre arbre. Ademés de Y Eriça multi- 

 Jlora, estava en flor el Rosmarinus officinalis, y el Ruscus 

 aculeatus ensenyava ses bayes de color de grana. 



En la vessant de mig-jorn cambía molt l'aspecte de la 

 montanya; la vegetació es esquifida y raquítica, y si aquí y 

 allà's veuen alguns claps de verdor, són els rebrots de les 



