Institució Catalana d'Historia Natural 87 



arrels dels arbres, que per misericòrdia van deixar fa quatre 

 o cinch anys, puix gràcies a la cobdícia del govern, que vol 

 treure quartos de tot arreu, se permeté als carboners fer una 

 escandalosa talla de tota aquesta part de la montanya, que 

 està en poder de l'Estat. 



El troç d'aquesta vessant més pròxim a Collbató es un 

 verdader pedregam; el conglomerat s'esberla, y, deixant en 

 llibertat els palets, al venir una forta pluja se'ls emporta per 

 aquelles torrentades, fent-los rodolar rostos avall. 



Arribats al peu de la montanya y deixant Collbató dar- 

 rera nostre, emprenguérem un camí de carro que, vorejant 

 la montanya, condueix a una gran masia, anomenada la 

 Vinya Nova. Desde aquí seguírem un caminet que, portant- 

 nos tant aviat per entre vinyes com per entre boscos, nos 

 conduí fins a Can Massana, hostal situat en l'extrem nord 

 de la montanya, en el punt d'encreuament de la carretera de 

 Santa Cecília, ab la que va de Manresa al Bruch. Aquesta ves- 

 sant occidental desde Collbató a Càn Massana, que recorre - 

 guerem en dues hores escasses, realment baix el punt de 

 vista panoràmich es la més fantàstica de totes: la silueta, en 

 conjunt, tant prompte sembla un cos d'exèrcit format, com 

 un jòch de bitlles, com una comparsa de gegants y nanos 

 ab llurs testes descomunals; y si's reparen un a un els 

 marlets que's destaquen del cos de la montanya, aquí's 

 veu una àguila a l'instant de pendre'l vol, allà un soldat de 

 cavall, ara un cap de mort, després una cadira de braços, 

 una trona, etc, etc, presentant cada moment formes tant 

 capritxoses com rares. 



La flora es molt distinta de la que's troba en la part con- 

 traria de sol-ixent: els pins, que en aquesta són tant escassos, 

 aquí formen el principal vestit de la montanya, y en cambi són 

 rares les alsines, que tant abunden en aquella. Entre les varies 

 espècies de pins s'hi veuen el Pinus larix, P. sylvester, Pinus 

 pinea, y algun que altre P. picea. En flor vegi en les vinyes la 

 tant comú Diplotaxis erucoides, el no menys vulgar Taraxa- 

 cum officinale y els seus semblants Sonchus tenerrimus y 

 S. oleraceus; en els marges la Calendula aroensis, y a l'entrada 

 y dins del bosch, barrejat ab el Cistus albidus y C. salvice- 

 folius, floria YUlex parviflorus. 



Lo que més mogué nostra curiositat fou una extensa 



