Institució Catalana d'Historia Natural 97 



que han transcorregut s'han introduit algunes modificacions 

 en la fauna de la comarca, lo qual fa convenient una amplia- 

 ció de l'esmentada llista ab les notes y correccions oportu- 

 nes. En aquest sentit publiquem avuy les presents ratlles 

 sobre'ls mamífers que existeixen o han existit en el Vallès 

 durant el segle XIX, a continuació de les quals hi posarem 

 també'l catàleg dels demés vertebrats que s'hagin trobat en 

 la comarca. 



I 

 Mamífers del Vallés 



L'any 1840, els boscos y vernedes del Vallès presentaven 

 un. aspecte completament diferent al que tenen avuy. En 

 aquells, les estepes (Cistus), gatoses (Ulex), y romanins (Ros- 

 marinus), de més de vuit pams d'alçada, hi estaven tant ata- 

 paits que ab prou feines podien passar-hi'ls animals selvat- 

 ges; y, per altra part, en les segones, les eures, verdiçars y 

 ridoltes s'enfilaven pels tronchs dels verns, pollancres y 

 albes, vestint-ho tot de verdor y hermosura. Els mamífers 

 y rèptils hi eren molt abundants, mentres en l'espès bran- 

 catge de la frondosa boscuria una infinitat d'aus hi niaven, 

 refilant en cada primavera ab una harmonia tal, que donava 

 bo de sentir. En els rius, gorchs, torrents y xaragalls no hi 

 faltava may aigua, veyent-s'hi, ab aquest motiu, una conti- 

 nua bellugadiça de peixos, ademés dels batracis, que, com les 

 granotes y salamandres, busquen sempre'ls llochs humids, 

 que necessiten pera créixer y desenrotllar-se en el transcurs 

 de llur existència. 



: Algun d'aquests boscos era tant espès y antich, que difí- 

 cilment podia entrar-s'hi. Ara, pot dir-se que sols en queda 

 un: el de Can Tarrés de La Garriga. Més extens y bonich que 

 aquest era'l de La Moguda, que ocupava, quasi en sa totali- 

 tat, el Baix Vallès. 



Avuy solament cap a la part alta, en les reconades de les 

 montanyes que volten la comarca, se'n pot trobar algun que 

 recordi aquells que la cobrien aleshores en tota sa extensió, 

 y per això, quan s'expliquen aquests extrems als noys y 

 joves de l'encontrada, queden tant parats que sembla que 

 se'ls parli d'altres encontrades. Y es pel gran cambi que tot 



