tia ada rei EC a Eren De Gris he gada opti CARTES MES NA sió 
O INSrtiTUCIÓ CATALANA D'HiSTORIA NATURAL 11 
idea de la característica del aucell. Crech que 'l nom que, segons 
me sembla, més bè escauría al Caprimulgus fora el de Nycetilepi- 
dopterophagus ó devorador de lepidópters nocturns, mes com que 
i realment el nom resulta excessivament llareh en comparació dels 
3 altres noms adoptats pe'ls naturalistes, no deu esser admés yY se 'n 
Es deu adoptar un altre que, si bé no tant precís, no topi tant ab lo 
R corrent, y aquest nom es el de Lepidopterophagus, es dir devorador 
É de lepidópters. Bè es veritat que ell no remarca la condició nocetur- 
È na de les preses, mes també no la contradiu y dexa evident de tots 
8 modos el caràcter primordial del genre, el de devorador d' aques- 
L tos grans insectes alats. He composat el nom ab les radicals deri- 
: vades del grech, perque crech que es 1a llengua grega la que deu- 
ría esser prou é provehir nostre vocabulari científich, descartant 
tota altra, obtenint una unitat, qué, més de esser desitjable baix 
— el punt de vista estétich, contribueix à la claretat y à la popularisa- 
ció de la ciencia. 
Potser se farà l' objecció de que 'Is Caprimulgus devoren, à mes 
dels lepidópters, els meurópters, himenópters y dipters, segons bo 
evidencien les fidedignes observacións de Florent-Prevost, eminent 
preparador del Museu de París, mort fa una trentena d' anys. Mes, 
si es cert axó, ho es també que 'ls aucells de que parlém cassen 
abans tot als lepidópters, à quina cassa "ls hi porten llurs medis de 
captura y llurs instints que cap més que ells à Europa posseexen, 
de modo que si bè no sería cap erro anomenarlo devorador d' in- 
sectes voladors nocturns (Nicsemtomterophagus), no fora de molt 
tant acertat aquest nom com el de devorador de lepidópters, perque 
expressaria un concepte més QR EE de les característiques dels 
aucells en questió. 
Altre objecció pot esser bredeiede pe'ls escrupulosos. Es la de 
que Linneu formulà, segons se diu, la regla de que 'lS noms no 
tinguessin mes de cinch sílabs pera no esser sa pronunciació pe- 
sada al 0oído. A axó diré que si es convenientíssima la brevetat 
sempre en el llenguatje científich, com en tot, no pot admetre que 
s' hagi de rebutjar un nom que expressa més que cap altre la ca- 
racterística d' un aucell, sols porque conté set sílabes, dos més del 
nombre màxim acordat per un naturalista, digne del major respec- 
te per son eminent valer, mes que no pogué pretendre que sa opi- 
nió hagués de substituir en tots els cassos, fins quan la elaretat y 
el avenç de la Ciencia. ho demanessin 
