108 INSTITUCIÓ CATALANA D'HISTORIA NATURAL 
No molt lluny d' Ateca se 'm presentaren unes pissarres molt 
semblants ú les descuvertes pe'l Dr. Almera à Samalús ab Trilobi- 
tes del Ordovicià, dels que solsament ne recullirem alguns exem- 
plars per enumerarse les pissarres ab gran facilitat y borrarse les 
impresións fóssils. 
El 27 al matí anarem ó reconeixer una gran extensió diluvial 
que adhue es de molt espessor, y en la que hi ha un lloch anome- 
nat Les Carcamas en que s' hi veuhen uns efectes d' erosió admi- 
rables, prenent l aspecte en alguns detalls de la tant anomenada 
ciutat encantada de Conca. 
Aquest aluvió està constituit de pissarres. pórfits, rocas molt 
cantalludes que prova l' haver rodat molt poch y correspondre à lo 
dels voltants. En direcció al N. E. ovirarem els guixos terciaris que 
s' extenen per tot l' Aragó y que en els mapes se fan com del Mio- 
cé, pero que avuy ja 's creuhen oligocénichs, 
D' Ateca ens dirigirem cap al Monastir de Pedra, podent com- 
provar l'inclinació general de les pissarres: després junt à la pri- 
mera de les confluencies del Riu Pedra hi vegerem l' arenisca del 
Triàssich, d' estratificació horitzontal cubrint al Ordovieió, y en la 
part més superior de la montanya s' hi distingían les capes del Vir- 
glorià, empró que inmediatament vejerem la inclinació cap à ponent 
soterrada inmediatament junt à la carretera en el lloch ahont s' 
ajunta ab la que vé d' Alhama. En aquestes capes ab concrecións 
de quarcita com en les vistes al surtir d' Alhama, pero poch mag- 
nesianes, y d' estructura més pissarrosa, hi distingí la Natica grega- 
rea, algunes Myophoria que podria esser la M. vulgaris, y alguns 
turriculats molt petits que D. Lluis M. Vidal ja ha descuvert en 
alguns jaciments de Catalunya. Pe'ls fóssils hauría dit que son ca- 
pes del Reuper, empró com hi ha abundó de fucoides jo crech que 's 
poden fer pertanyer al Muscheltalls més superior. Seguidament ve- 
nen les marques irisades del Tyrolià, les roques son molt guixoses 
ab unes betes de guix fibrós. Per demunt d' aquestes capes, que son 
molt inclinades, hi ha les carniales, é inmediatament les aroses, se- 
guint les capes de margues cenomanianes y per demunt les caliçes 
que forman grans espidats. 
El Triàssich superior que 's troba tant enlairat per sa inclina— 
ció de un 40) à 50" cap al O. presenta la particularitat de veurers 
serrat normalment per les corrents hydrológiques, complint aquella 
lley de geodinàmica que sempre les aigues tallan als estrats segons 
