INSTITUCIÓ CATALANA D'HISTORIA NATURAL 111 
generals d' Espanya à cada pas se veuhen plantes d' aquella regió, 
y aquesta abundó 's deu en gran part ú Pardo y à la obra de Los- 
cos, à qui Pardo inicià en el gust y secrets de la Botànica. 
Sabi modest y humildíssim, ni cercà ni ambicionó 'ls honors que 
altrament li foren oferts sovint. Son mestre de Botànica en Colmeiro 
li oferí una càtedra à Madrit, sos admiradors li procuraren la con- 
decoració del Ordre cívich d' en Alfós XII y li feren un espléndit 
homenatje à Alcanyís l'any 1905, finalment la Societat Aragonesa 
de Ciencies Naturals, de la que fou el primer President, lo conde- 
corà ab sa medalla y l'elegí son membre honorari. Son herbari 
essencialment regional quedà en la casa del sèu germà D. Marià, 
mes moltíssimes altres plantes havía distribuhit ab generositat 
entre ls nombrosos conreuadors de la botànica que 'l distingian ab 
sa amistat. ç 
El R. P. Juli Furgús, després d' haver desempenyat diferents 
càrrechs en la Companyia y especialment el de Prefecte al Col-legi 
de Sant Ignasi, 4 Sarrià, fou trasladat à Oriola, al Ool-legi de Sant 
Domingo. Allí comensà à escorcollar els voltants, y tantes troballes 
feu de sepultures y objectes ibérichs, que pogué fer un museu ar- 
queológich digne de figurar en qualsevol capital. Alguns dels ob- 
jectes duplicats que trobà 'l P. Furgús se veuhen al museu del Col- 
legi de Sant Ignasi ú Sarrià. Sa ciencia fou estimada y buscada 
pells extrangers, y la Societat Arqueológiea de Bélgica fou la pri- 
mera Societat que l'honrà ab son diploma de soci. Tampoch se 
descuydà la cAssociació Arqueológica de Barcelona: enterada dels 
avans d' un arqueólech de fama, y à la sessió del 7 de Juliol de 1907 
li conferí 'l títol de soci correspondent. 
Trovà la mort desgraciada estimbantse d' unes penyes d' uns 
30 metres d' alsaria à la montanya de Sant Miquel que havía estat 
- el principi de sa gloria científica. 
EN: 
