52 Institució Catalana d'Historia NaturaL 



explotació nacional, decidírem estudiar les formacions geològiques 

 amb les seves relacions estructurals per a deduir-ne el probable origen 

 de la constitució de la Bauxita catalana. Sabut és que les teories sobre 

 les formacions de les Bauxites són molt diferents; és freqüent suposar 

 com Coquand, Meunier, Spencer, etc. que les Bauxites són d'origen 

 hidrotermal, mentre altres com M. Auge, s'estenen en considerar-les 

 formades per erupcions geiserianes; també són atribuïdes a sedimen- 

 tacions, en condicions especials, per la qual cosa es troben freqüent- 

 ment interestratificades. 



No obstant, essent respectuosos amb totes les suposicions fetes 

 pels eminents geòlegs que han estudiat els diferents llits estrangers, 

 sense mostrar-nos contraris a llurs teories, reflexionant en les descrip- 

 cions publicades, i fixant-nos únicament i exclusivament en els aflora- 

 ments, objecte d'aquesta nota, debem exposar nostre convenciment 

 d'ésser constituïdes les nostres Bauxites per efecte d'una reducció 

 metal•lífera entre els estrats del Keuper en les flacs romputs mitjan- 

 çant els moviments geotectònics. 



Havem practicat el reconeixement dels afloraments de què havem 

 tingut notícia, com: els de prop de Sant Joan, Orpinell, Tossals dels 

 Agullons, Puigfret, Montori, El Puig, Els Casals, can Xixella, can 

 Torrents, can Morgades de Miralles, etc. Tots els llits són verges, 

 sense haver-s'hi practicat cap treball d'exploració; solament a Orpi- 

 nell, i encara superficialment. Així és, que el mineral es troba, gene- 

 ralment, escampat en la superfície, d'on s'han recollit les mostres, i 

 d'algun d'ells fins n'han extret certes partides considerables. 



El terreny que interessen tots aquests afloraments, segons consta 

 en el mapa del Dr. Almera, pertany al triàsic superior o Keuper. 

 No obstant, tractant se d'uns afloraments localitzats, i quiscun d'ells 

 de certa caracterització, és dificilíssim apreciar l'horitzó estratigràfic 

 a què correspon; a part que l'e^^tens clap del Keuper, no és realment 

 del triàsic superior en sa totalitat. Entre can Maxines i el Molí, anant 

 de Sant Joan de Conilles a la Llacuna per la riera de Riudevitlles 

 apareixen les arenisques del triàsic inferior o Virglorià; com també, 

 les cingleres de des del Torrent de les Feixes a can Sanaüja, per la 

 vora esquerra de la riera de Riudevitlles, son de calissa del Muschel- 

 kalk. Aquests mateixos períodes, anteriors al Keuper, els havem 

 pogut reconèixer en les immediacions de Fontrubí, i àdhuc poc abans 

 de Pontons en el paratge del Molí del mig. 



Són verídics els dos anticlinals indicats pel Dr. Almera que van de 

 NE, a SW, entre els quals correspon el Keuper enfondrat en un sincli- 



