Institució Catalana d' Historia Natural 



5? 



nal que va dels Carbons a Puig l'Espinagosa i Sant Joan de Cunilles 

 (Mediona) Però, en realitat tals alineacions són les predominants; 

 resultant de les direccions del plegament general, ocorregut abans de 

 l'invasió del mar eocènic. Les formacions terciàries cobreixen les trià- 

 siques ja rebregades. Són nombrosíssims els doblecs parcials, freqüent- 

 ment en sentit normal als plegaments generals; i entre les zones més 

 rebregades, particularment entre els estrats del triàsic superior, és 

 on afloren les Bauxites. 



Damunt les calisses del Muschelkalk hi ha les calisses més o menys 

 margoses del Keuper, amb Mijophories, Natica gregària, etcètera; 

 seguidament hi corresponen les calisses dolomítiques, un xic caver- 

 noses, en les quals a voltes s'hi troben fòssils; en concordància hi 

 venen sobreposats els guixos, sense estratificació manifesta, junta- 

 ment amb les carnioles; essent molt probable que els guixos del Puig 

 Espinagosa, i els del carener d'Orpinell siguin del nivell més superior 

 del Keuper. Manquen les margues irisades; de les quals tan sols a 

 voltes, entre el Puig i Fons i en algun altre indret, sembla que n'hi 

 hagi barrejades amb altres elements formant la terra de conreu. 

 Doncs bé, les bauxites es troben on se pot apreciar llur contacte, 

 gairebé sempre en les carnioles. I a damunt de totes aquestes forma- 

 cions hi ha els bancals calissos, compactes, acinglerats, de l'eocènic 

 marí amb Alveolines i Aíiliolites: presentant-se a voltes en l'entre- 

 mig les margues rogenques i guixoses del Ipresià, en estratificació 

 concordant amb les calisses del Lutecià inferior. 



Es venturós fixar les normes de la vera constitució de la Bauxita 

 fins que es facin els treballs d'exploració ordenats. Mentrestant tenint 

 present la manera de presentar-se a Orpinell, les bauxites entre les 

 calisses dolomítiques sumament trossejades, en marcada direcció 

 segons la falla del terreny i amb grosses concrecions pissolítiques 

 ferríferes; ni oblidant la direcció i forma aparentment filoniana, de 

 l'aflorament dels Casals; deixant de banda l'extens escampall del 

 mineral a Orpinell, com també el potent rocam de can Xixella dels 

 quals tenim un concepte format, però que en els moments presents 

 ens reservem; i fixant-nos tan sols en els dos llits abans indicats 

 d'Orpinell i Casals, és nostra suposició ésser formada la Bauxita com 

 a reducció mineral per efectes de les pressions en les zones de plega- 

 mans i falles transversals, combinats amb els doblecs generals. 



Aquest, doncs, és nostre criteri d'origen; i fixant-nos amb la cons- 

 titució, i àdhuc amb les relacions estratigràfiques, és impossible esta- 

 blir per ara càlculs de cubicació; els afloraments estan escampats, en 



