Institució Catalana d' Historia Natural 169 



trts Gyrillo, i les grogues de la Fumana -procumbens Gr. G., superades 

 totes per les panícules de la excelsa graminacía Am-pelodesmos tenax Lam. 

 Gom es veu, totes les espècies citades presenten un caràcter del tot medite- 

 rrani i de les integrants les garrigues mediterrànies, amb facies marcada- 

 ment oestmediterrània. Les demés espècies no florides encare, que recor- 

 dem, com '.'«aladern de fulla estreta», Phillyrea anvustifolia. L., els 

 «garrigs» Ouercus coccifera L., rOsyris alba L., la «farigola» Thytnus 

 vtilcraris L., la «bufalaga» Thymelaea tinctoria Endl., el «ars negra» 

 Rhatnnus licioies L., (element ibero-mauritànic), Taarinjol» Smilax 

 aspera L., el Narcissus juncifolius Lag., a punt d'obrir son grog peri- 

 goni, ho palesen a les clares. Hom observa ademés el caràcter calcifil típic 

 de moltes de les plantes citades: Eriça, Rosmarinus, Phyllirea, Fumana, 

 en consonància amb el substratum, que, on resta despullat, manifesta un 

 potent banc de caliça rosada, amb semblants fòssils que la de les escletxes 

 del Papiol. Es poden estudiar també la esclerofilia del Qtiercus, Globula- 

 ría, Passerina, Rosmarinus, Thytnus, aixís com la microfilia dels dos 

 darrers, de la Eriça i Satiireja. En conjunt, ens trovem a la pujada del 

 turó del castell d'Olérdola amb un interessant tipu de garriga ostmedite- 

 rrània. 



Dades sobre la existència de la Limnaea (Limnus) stagnalis Línné a 

 Espanya. — Els Srs. Bofill i Poch i Dr. Haas manifesten que la espècie en 

 qüestió que abunda en el centre de Europa, no se havia citat a Espanya. 

 Solament se troba una indicació en els aMoluscos terrestres i fluviàtiles 

 de la provincià de Gerona», per M. de Chia, segons la cual L. stagnalis 

 viu en el baix Empordà. 



Aquesta citació que és original icomprobada per un exemplar recullit 

 per A. Bofill en Montiró, plana d'Empòries, i existent en sa col•lecció, s'ha 

 repetit en el fase. 1 de la «Fauna malacològica de Gatalunya», p. 32 (1914), 

 de A. Bofill i M. de Chia; i en la «Fauna malacològica de la provincià de 

 Gerona», de aquest últim autor, de 1916, p. 2^. 



A la esmentada localitat deuran afegir-se altres dues conegudes des de 

 fa pocs mesos: una d'elles, ja esmentada en el Butlletí, vol. XVIII, p. 100, 

 es del estany de Montcortés, provincià de Lleida, a 5 h. de la Pobla de Segur, 

 descuberta pels Srs. S. Maluquer i F. Haas: i l'altra trobada pel Sr. To- 

 màs Saiz, a Tardajos, en el riu Arlanzón, afluient del Duero, província de 

 Burgos. 



Nota sobre la nomenclatura dels Pomatias de Montserrat.— Els matei- 

 xos senyors Bofill i Poch i Dr. Haas; diuen que en els estudis malacolò- 



