'72 IssTiTució CataLana d'Historia Natural 



Un curiós mitjà de dispersió de les llevors 

 del ''Avena sterilis*' L. 



per 

 PEl^B PAÜAU 



Als molts cassos notables de dispersió de llevors n'hi hem de jun- 

 tar un que creiem nou ben digne de ser conegut. 



L'observació fou casual, i després de feta hem pogut constatar que 

 un fet desconegut— creiem— dels botànics, és conegut de tots els 

 pagesos. 



Havíem observat i llegit que certes espècies del genre Avena 

 tenen les arestes de les glumelles acolzades y torçades en hèlix des 

 de l'acolzament fins a la base. Lo que no sabem que s'hagués acudit 

 a ningú, (*) ni a nosaltres se'ns acudí, és la finalitat amb que la natu- 

 ralesa ha dotat a les llevors d'aquelles plantes, de glumelles arestades 

 d'aital faisó. 



Un matí d'estiu, de sol roent, cercàvem fer un manat ú' Hertiiaria 

 hirsuta Z,., que el vulgus gasta com diurètica, a manca de la glabra 

 que aquí no hi existeix— i si això no vé a tom, serveixi al menys com 

 una dada de geografia botànica. 



Recorríem nostre propi camp, rescent segat, i ens sorprengué 

 veure botar una cosa que, de moment, ens semblà una bestiola estra- 

 nya. Amb la natural curiositat volguérem veure de què es tractava, i 

 nostra sorpresa cresqué al observar que no era res menys que una 

 espigueta de cugula o Avena sterilis L., amb ses llarguíssimes arestes 

 i despullada de les glumes. Però aquesta sorpresa no durà: una ràpida 

 associació d'idees ens portà a creure que l'espigueta no havia botat 

 accidentalment tocada per un bri d'herba que haguéssim pogut moure 

 amb el peu, sinó que ens feu sospitar que entre el salt, les arestes 

 retorçades i el fort calor estival hi havia alguna relació íntima. 



Efectivament: portada l'espigueta a un lloc pla, desembraçat de 

 rostoll i herbes, i exposada a ple sol, poguérem veure com, a la curta 



;*) En nostra terra al menys res s'ha publicat a aquest respecte. (N. del C de R.). 



