Institució Catalana d'Historia Natural 1-73 



estona, encavallava les arestes acabant per dar un salt i allunyant-se 

 alguns centímetres del lloc on l'havíem deixat. 



Repetint les experiències hem pogut constatar que una espigueta 

 de Cugula, durant les hores de sol fort d'un dia d'estiu, pot allunyar-se 

 més d'un metre del punt on restà el dia anterior. Clar que hi inter- 

 venen factors modificatius d'aquesta velocitat de trasllació, com, que 

 el sol siga no tapat a estones pels núvols, que Iherba, pedres, 

 terroços, etc, contraríin el salt, i, finalment, la posició en que resti 

 l'espigueta al acabar una progresió, puix segons ella sigui, s'allunyarà 

 més o desfarà el camí al saltar novament. 



Aquesta progresió de les espiguetes de Cugula, determinada 

 naturalment pel calor solar transformat en força motriu, es pot pro- 

 vocar artificialment, a casa, posant una espigueta sobre una planxa 

 de ferro— la mateixa pala de cuina— i aquesta a son torn, sobre un 

 fogó, procurant que el foc no siga massa viu per a evitar que les 

 arestes es cremin. 



La Cugula es troba poc menys que en tots els camps de blat i es 

 planta molt avorrida dels pagesos. Per tal de conservar-se com 

 espècie, ella es defensa produint espiguetes caduques, espiguetes 

 que'l pagès destruiria, al segar, si les trobés sobre la planta, i no sols 

 les prudueix caduques, sí que, també, segons acavem de veure, salta- 

 dores, que no resten al peu de la planta, on seria fàcil destruir-les, 

 sinó que's dispersen pel camp fins que la manca d'un grau suficient de 

 calor un objecte qualsevulla les obliguen a la inmovilitat, en quin 

 cas sols poden ésser transportades pel vent o les aigües de pluja. 



Facis l'observació a ple sol, o al fogó com hem dit, i es podran 

 constatar fàcilment i perfecte els següents extrems: 



l.^"" Que'l calor provoca una major torsió de les arestes. 

 2.°" Que aquestes, en el moviment de torsió, s'encavallen i mú- 

 tuament se'l priven. 



ò.^^ Que vé un moment en que la força de torsió d'una aresta 

 venç la resistència de l'altra i, obrant com una molla o ressort en 

 tensió, d'un poder relativament gran, s'escapa i produeix el salt, en 

 quin fenomen hi intervé la reacció sobre la part d'espigueta que con- 

 tacta amb el soport. 



4."^* Que l'acolzament de les arestes juga un paper tant important 

 com la mateixa torsió, puix de ser enterament dretes o paraleles, 

 seria impossible que s'encavallessin al augmentaria torsió i deixarien 

 d'actuar com una molla. 



5."t Que'l natural mitjà de dispersió de les llevors de la Cugula 

 és el salt de les seves espiguetes. 



No portem fetes altres experiències; però pensem fer-les sobre 

 altres espècies d'Auena d'arestes torçades, sospitant que hi hem 

 d'obtenir iguals resultats. 



Sant Jaume dels Domenys.— Juny de 1918. 



