38 



mája megfelel a Meneghinit t lapjának, valamint a Jordaniton a V2 /' alak 

 a Meneghinit m oszlopának. Az ide vonatkozó szögértékek : 



Meneghinit : Jordanit : d 



h:t =010:084 = 62047' —"6: /M =010 : 110 = 61 "44' 30" P 2' 30" 

 fo:m = 010:110 = 46 29 — &: 1/2/"= 010 : 012=44 34 — 1 55 — . 



Az első vonatkozásra nézve megjegyzi, hogy az a t alak mutatói (034) 

 folytán kissé komplikált, de utal arra, hogy nem sokkal egyszerűbb viszony 

 van az Auripigment és Antimonit prizmaöve között sem, pedig ezen ásvá- 

 nyok isomorfiája alig szenvedhet kétséget. 



A kérdés ezen taglalásán kívül dr. Krenner a további részletekbe 

 nem bocsátkozik. Tekintve az elméleti fontosságot azonban, mely ezen kér- 

 désnél fölmerül, tanulmány tárgyává tettem az ide vonatkozó dolgozatokat 

 és az eredmény a következő. 



A Jordanit. A Binnenvölgy fehér Dolomitjának ezen ritka sulfo-sóját 

 G. vom Rath ismertette meg legelőször 1 864-ben. * Hatszögletű, többé- 

 kevésbbé vastag, táblás kristályai vannak, egyes övekben egész lapsoro- 

 zatokkal, kitűnően tükröző felülettel. Az észlelt alakok tengelymetszései 

 a legegyszerűbbek akkor lesznek, ha a jellemző piramisokat a fősorba 

 tartozóknak veszszük és ezen felfogás kapcsában G. vom Rath az első dol- 

 gozatában 20 alakot ismertetett meg, a melyek túlnyomóan piramisok a 

 fősorban és brachydómák. Ez utóbbiak valamennyien az egyes piramisok 

 kétszeres tengelymetszésével birnak a vertikális tengelyen, a mely sajátság 

 főleg azon rhombos kristályoknál gyakori, melyeknél a pizma élszöge közel 

 áll a 60'^ -hoz (a Jordanitnál ez 56^31'). Ekkor ugyanis a piramisok (mP) a 

 megfelelő dómákkal {^mPao) együtt az ú. nevezett hatszöges pseudoszim- 

 metriás kristályokká lesznek. 



A Jordanitnak vannak az első prizma szerint szimmetriás ikerkris- 

 tályai is, és az ikerlemezek gyakran többszörösen ismétlődnek, de másrészt 

 vannak olyan kristályok, hogy ikervoltuk daczára egyszerű kristályoknak 

 látszanak. Eszlelhető hasadást a & (010) 00 P 00 lap szerint említ G. vom 

 Rath. 



A binnenvölgyi Jordanitot Sipöcz Lajos úr 1873-ban elemezte ** és 

 az arzén mellett már kimutatható antimont is talált (O.llVo). Megismerték 

 ez évben a Jordanitot, Nagyáffról is és ezen kristályokat G. Tschbrmak*** írta 

 le. A nagyági kristályok kicsinyek, lapjaik igen rostosak, de különben töké- 

 letesen megegyeznek a binnenvölgyiekkel, legjobban az ikerképzödésben. 

 TscHERMAK a Jordauít kristályalakj ainak számát két piramissal növelte és a 



* Pogg. Ann. 122. p. 387. 

 ** Min. Mitth. von G. Tschermak, 1873, p. 29. 

 *■-- Min. Mitth. vom G. Tschermak, 1873, p. 215. 



