95 



szabatosabb kifejtésre szoruló tételek azok, melyek épeu csak skizzirozva 

 yamiak; mert hiszen az, a mit j)!. Sz. a gerinczesek petéjéről amiak termé- 

 kenyítéséről s az embryo kéi3ződéséről (9 — 11. lap), vagy az emlősök méh- 

 lepényéről (13. lap) mond, csak nem vehető a tárgy fontosságával s bonyoló- 

 dottságával arányban áUó tüzetes kifejtésnek ! Nem, ezek csak skizzek, 

 melyeket a hallgatóknak kell a tanár előadásai után kiegésziteniök : még pedig 

 leghevesebben úgy, hogy a skizzet, mely itt nyilván csak arra való, hogy a 

 haUgatók figyelmét felhívja, egyszerűen kitörölik s helyette merőben újat, jót 

 írnak ; mert a Y . ide vonatkozó szövegéből ugyan semmit se tanulhatnak ! — 

 Tovább forgatjuk a V.-at s ime azon eredmémTe jutunk, hogy fontos dolgok, 

 melyek gazdák számára írt mmden kisebb kézikönyvben megvamiak, pl. a 

 gerinczesek szervezetének főbb vonásai, melyek alapúi szolgálhatnának a házi- 

 állatok boncz- és élettanának sikeres hallgatására, s melyek az utóbbi tárgy elő- 

 adásánál nem j)ótolhatók; a gerinczesek fontosabb osztályainak, rendjeinek 

 s családjainak általános természetrajzi ismertetése, mely alapúi szolgálhatna 

 az állattenyésztés tanának sikeres hallgatására stb., még csak jelezve sincsenek. 

 Az egész belvázrólpl. csak annyit tud meg a V. olvasója, hogy porczos, csontos s 

 utóbbi esetben ('? !) tagolt, hogy mely gerinczeseknél van a nyakszirtcsontnak 

 két s melyeknél egy bütyke, meg hogy az állkapocs az emlősök kivételével a 

 többi germczesnél nem ízesül közvetlenül a koponyával. No, ha a gazd. tan- 

 intézetek és akadémiák hallgatói a belváz egj^ébb ismereteit nem viszik magok- 

 kal a háziállatok boncz- és élettanának cursusára, úg}^ bízvást nélkülözhetik 

 ezen összefüggő tárgyalás hiányában egészen értéktelen curiosumokat is ! — 

 Ezen felületességgel és hézagossággal szemben valóban hiábavaló papiros- 

 fogyasztásnak kell tekintenünk, ha Sz. a gerinczesek osztályainak száraz s az 

 előzmények után egészen érthetetlen beosztási lajstromát közli a majmoktól 

 elkezdve az ürgyüsekig, aDipnousoktól a Leptocardiusokig s ha a madaraknál — 

 melyeknek a gazdát bizonyára érdeklő életmódjáról Sz. mélyen hallgat, a be- 

 osztás elé oda iktatja a különböző szerkezetű lábak «elnevezéseit» (28 lap). Az 

 emlősöknek össze-vissza 14 lap van szánva, melyből az összes többi emlősök 

 általános és részletes ismei-tetésére (beleértve a másfél lapra terjedő osztályozási 

 lajstromot is) mindössze ahg jut 7 lap, míg a többi az Arvicola arvalis és 

 Hypudaeus (nem ivedig — eus) amjjhibius hosszadalmas tárgyalásának vau 

 szánva^ melyről röviden csak annyit jegyzek meg, hogy Hayek kis kéziköny- 

 vében alig másfél lapon mindaz, még pedig jobban s élvezhető módon vau 

 előadva, mire Sz. több mint 7 lapot pocsékol el. Az igaz, hogy «a szántáskori 

 agyonverés» módozatát egész az «erős vesszőből készült seprővel fel fegyverkezett 

 egyén» életkorának meghatározásáig, Hayek nem részletezi s azt sem ajánlja, 

 hogy a szántás alá nem kerülő területeken «az egereket előbb pálczák segé- 

 lyével rejtekeikből ki kell piszkálni» : hanem hiszen az előbbi. — t. i. hogy az 

 egeret, ha az eke kiveti, ugyon kell ütni, — annyira magától értetődik, hogy 

 részletezése egészen fölösleges, — a másikra nézve pedig, bajosan hiszem, 



