97 



másságnak más okát felfedezni nem tudom, mint azt, hogy Sz.-nak volt vala- 

 mely más helyre szánt, vagy talán már meg is jelent czikke, melyet, mint sok 

 más helyen, velejének rövid összefoglalása helyett, kényelmesebbnek talált 

 egyszerűen, változtatás nélkül, kézikönyvébe iktatni. De van kétségkívül még 

 egy más oka is, mel}TÖl azonban alább lett helyén megemlékeznem. 



Cs. S. úr dicsérettel emeli ki, hogy Sz. nem mdiű a német írók után 

 kik (ui gazdasági káros rovarokról f sic ! ) szóló îmmkâikh an tömérdek papi- 

 rost pazarolnak a rovarok külsejének pontos leírására, a mi csak arra való, 

 hogy a könyvet vastagabbá, drágábbá tegye, mert a gazdának minél kevesebb 

 hasznára van.» Kénytelen vagyok kijelenteni, hogy e tekintetben határozottan 

 a pedáns németekkel s nem Sz.-vel és Cs. S. úrral tartok, söt még azt is fel- 

 teszem, hogy nem egyedül állok a szakértők között. Hogy a leirás papirosba. 

 a papiros pedig j^énzbe kerül s egy sikerült reiDCzetáblából a gazdának több 

 közvetlen haszna van, mmt egy egész kötet pontos rovarleirásból, ez szent igaz. 

 Hanem hát voltaképen mindössze is csak aránylag kis számú de mindenesetre 

 egy kis munkába kerülő, rövid, de velős és találó jellemzésről van itt szó, mely 

 nem kerül tenger papirosba, hanem csak néhány lapot vesz igénybe s mely 

 nélkül az egész V. gyakorlati igényeknek nem hogy meg nem felel, hanem jó- 

 részt hasznavehetlen : avagy hogyan szerezzen magának a kárvallott gazda 

 felvilágosítást valamely rovarról, ha a kezei között levő V.-ban pontos leírások 

 hiányában, nem találja meg a fonalat, mely az illető rovart tárgyaló részlethez 

 vezesse? - — Hogy Cs. S. úr az éjjeli lepkélniek vagy legyeknek meghatározását 

 nehéznek találja ezt nincs jogom el nem hinni; hanem hogy a mivelt gazda ne 

 lenne képes aránylag csekély számú rovar között, egyszerű, de jellemzetes leirás 

 után, az öt érdeklőre ráakadni, ezt már határozottan kétségbe vonom. Azon 

 tehát, hogy a V, a pontos leírásokat mellőzi s e tekintetben sem indul a 

 hasonló tartalmú német szakmunkák után, ugyan nincs mit dicsérni ! De az 

 igazság érdekében meg kell jegyeznünk, hogy leírások a V.-ban is forduhiak 

 elő; ezek azonban fájdalom, abban különböznek a pedáns német könyvek 

 leírásaitól, hogy nem pontosak, hogy gyakran (1. f. Cetonidae) hamisak, min- 

 den gond nélkül hanj^agúl j)ongyolán szerkesztettek, vagy oly semmitmondók, 

 hogy tényleg csak hiábavaló papírostölteléket képeznek : avagy ez után a jel- 

 lemzés {?)után: «szine fekete, a bajusza töve és a röpti/ük vörös barnák» 

 (115. 1.), ki ismer az Eumolpus Vitisre vagy ez után: »Apró rovarok előre álló 

 bajuszszal (! ) összenyomott potrohhal» (1 i3. 1.) a gubacsdarázsoki-a ? — Bajosan 

 csalódom, ha azt állítom, hogy Sz. a hasonló tartalmú német szakmunkák 

 példáját nem más, hanem tisztán csak abból az okból nem követte, mert 

 röstelt pontos leírásokat szerkeszteni, a mint hogy — -miként már a fentebbiekből 

 is látható — más helyeken is kényelmesebbnek találta, leírásokba való mélye- 

 dés helye t, tárgyával amúgy röviden elbánni. így pl. a madái-tojás fehérjéje 

 és héja képződésének leírásán a következő módon teszi magát túl szerzőnk: 

 «A mi a sárgán kívül még a tojáshoz tartozik, az nem a petefészekben, ha- 



