99 



àe elmond (( majd akkor, ka e rovar hazáiikhan csakugyan fellépend». Hát 

 azokadi-ága ((receptek», metyekröl Sz. a f. id. helyen azt mondja, bogy ((ne7]i 

 igen fogok e tekintetben tár gyedásom folyamán sokat beszélni,» melyeket 

 azonban mindennek daczára elég bö adagokban szolgáltat, vájjon ezek talán 

 mind eredetiek? Hiszen, ezek minden más hasonló irányú, Sz. mmikájánál 

 jóval korábban megjelent német mmikában megvannak ! Az igaz, hogy az 

 egereknek ravasz kipiszkálását eddig még sehol sem olvastam ; — ez kétségen 

 kívül eredeti s bizonyára hosszas kísérletezésen alapszik ! — Vagy akad-e 

 gondolkodó olvasó, kit a leírások boszantó, vastag germanismusai, pl. ((tojá- 

 sok csoportosan rakatnak le» ; ((fej a torpaizs által fedve» ; ((báb (olv. bá- 

 bok) faágakra s esetleg más tárgyakhoz szoktak kötve lenni» ; ((röpkéd- 

 nek azonban (es fliegen aber !) cscLk a hímek» ; ((növény tetveknek 7nondatnedi ;» 

 ((melyért őket a hangyák keresik» ; ((előtör nem szabad» ; a jellemzéseknél a 

 névelőnek a német szerzők szolgai utánzására valló elhagyása : ((pödörnyelv 

 rövid; szárny kihegyezve, hernyók 8 pár lábbed» stb. stb. — nem terelnék 

 önkénytelenül is azon gondolatra, hogy Sz. helylyel-közzel l^izony fordított, — 

 még pedig rosszul ! 



Hanem hát szerzőnket, úgy látszik, cserben hagyja néha emlékezőtehet- 

 sége s miután munkáján — mint az előszóiban mondja, — 10 éven keresz- 

 tül új és új változtatásokat tett, «annyirei, hogy ma már jórészt egy mondat 

 sincs benne az első kidolgozásból», s miután ma már nyilván maga sem 

 emlékezik többé arra, hogy mit hoimian vett át, hajlandó feltenni, hogy mind 

 az, a mit az illető szerző megnevezése nélkül ad elé, — eredeti. 



Miután Sz. gyengéjét már egyszer kitapogattuk, igen sok, különben 

 érthetetlen körülmény világossá válik. Ebben leli magyarázatát a fentebb 

 kiemelt aránytalanság : Sz. saját megfigyeléseivel akar imponálni s ezért kell 

 lényegtelen vagy fölösleges dolgoknak a lényegesek rovására történő hossza- 

 dalmas tárgyalásán unatkozunk s a Sz. énjét minden lépten-nyomon előtérbe 

 toló aprólékos fontoskodásán mosolyognunk ! 



Ebben leli magyarázatát azon szokatlan modor is, melylyel Sz. mások- 

 ról csak amúgy félvállról, fitymálgatva beszél, s melylyel elismeri szakférfiak- 

 nak a Sz. tévedését helyreigazító felvilágosítását fontoskodásból felemlíti ugyan, 

 de czáfolásra, saját csalatkozhatatlanságának érzetében, természetesen nem 

 méltatja, hanem marad a régi tévedés mellett, így Heeman Ottó már 1876-ban 

 állította, hogy azon rovar, melyet Sz. Thrips cerealium név alatt írt le, volta- 

 képen a Phloeothrips nembe tartozik s Sz. maga mondja, hogy egy amerikai 

 specialista szerint egyenesen azonos a Phloeothrips acideata-val (77. 1.), — ha- 

 nem azért ((én e rovart itt is azon név alatt adom, a mely alatt róla eddig is 

 írtam. » Hokváth Géza kimutatta, hogy azon gyökéren élő Aphida, melyet Sz. 

 Schizoneura cerealium (169. 1.) név alatt mint újat íi-t le, azonos a Passerini 

 által már régebben felfedezett Sch. venustával; evvel azonban szerző mit sem 

 törődik ! Mit neki Passerini, mit neki Horváth Géza ! 



