49 



kir. földtani intézet geológusa Budapesten a kis Svábhegy nummulit-me- 

 szében talált. Az I. tábla 4. ábrája magának a fossziliíikált toboznak képe, 

 a 5. ábra pedig ennek lenyomatát tünteti elö. A még élö Pinus strobus L, 

 összes jellemző sajátságai föltalálhatók a mi fosszil példányunkon. 

 Az egyik épségben maradt pikkelyen (6. ábra) látható a jellemző kidudo- 

 rodás, az apophysis nyoma, lenyomatában pedig (5. ábra) a hosszában 

 lefutó sávok ttínnek szembe. 



Dr. ScHAFARZiK Forencz lelete még az által válik különös fontossá, 

 hogy az eddig köztudomásra jutott találások legidösebbike (Bartonien). 



A m. kir. földtani intézet gyűjteményében még e faj leveleire is akad- 

 tam. Ezek szintén Budapestről az úgynevezett kis-czelli tályagból (Ligu- 

 rien) valók. Az egyik példányt (1. ábra) annak idején Stur D., a másikat 

 (2. ábra) pedig Ettinghhausen C. báró határozta meg. 



A Pinus Palacostrobus Ettgsh. elterjedésére vonatkozólag az alábbi 

 kimutatás nyújthat fölvilágosítást. 



Bartoni emelet 

 Liguri emelet._. 



Tongri emelet 



Aquitani emelet .._ _ 



Mainzi emelet .._ .... 

 Felső mediterrán emelet 



Szármát emelet ___ 

 Congeria-euielet . 



Lesquereux 1. 

 dásaiban is. 



Budapest : Nummulitmész. 



Budapest : Kis-czelli tályag. 



Tirol : Häring. 



Frcmcziaország : Couches du bassin de Carénage ; 

 gypse de Camoins-les-Bains ; Montespin AUauch 

 mellett ; Fenéstrelle Aubagne m. ; Saint- Jean de 

 Garginer — Armissan. 



Németország : Flörsheim, Sieblos (a Bhön hegység 

 délnyug. részében). 



Schweiz : Monod. Hohe Ehonen, Raliigen. 



Németország : Rixhöft. 



Orötiland : Ober-Atanekerdluk (barna-agyagmárga) és 

 Anmarutigsat m. a nyulszigeten. 



Schweiz : Sct-Gallen, Croisettes, aux Montenailles, 

 Lausanne-i alagút. 



Magyarország : 0-Borloven (Krassó-Szörény-megye). 



Stájerország : Parschlug. 



Olaszország : Arnovölgy. 



Stájerország : Leoben, Schoenegg. 

 _. _.. Zillingsdorf (Alsó-Ausztria) és Neufeld (Magyaror- 

 szág) m. 

 c. szerint valószinüséggel Észak-Amerika harmadkori lerako- 



Valószinű, hogy e fa még jóval inkább el volt terjedve, mint a hogy 

 azt az eddigi leletek után megállapítani lehet. így Göppert (Göppert u. 

 Menge, Die Flora des Bernsteins I. p. 29—30. t. X. f. 71—73. 75. 76. 79. 

 80.) Pinites stroboides név alatt egy olyan fának boncztaní szerkezetével 

 ismertet meg, mely leginkább az élö Pinus Strobus L.-val volna össze- 



Természetrajzi Füzetek. IX. köt. 



