lia 



mint Bremsek által készített rajzában csakis a test külső alakjára szorítko- 

 zott. DujAEDiN és DiEsiNG csakís nevezett búvárok leírása után ismerték. 

 Kuhn és Wedl a szivók és az ivarnyilás fekvését állapították meg. van Be- 

 NEDEN, anélkül hogy leírást közölne, néhány rajzot készített ivarilag nem érett 

 alakokból. Willemoes-Suhm volt az első, ki a szerkezet után pontosabb leírást 

 közölt. Nevét Kudolphi a nagy szájszivó után igen találóan adta ; általa e faj 

 azonnal felismerhető. 



A test hosszúkás, elöl és hátul lekerekített. A test hossza 1 5 — 20 mm. 

 között ingadozik. A bőr sima, néha ránczos külsejű. A szájszivó gömbhárom- 

 szög alakú, harántul álló ovális szájnyilással. Az acetahiilum kisebb az 

 előbbinél, körkörös. A száj egy rövid, de izmos bárzsingba vezet, mely a villa 

 alakúlag osztott, kétszárú, vakon végződő bélbe folytatódik. A bárzsing és az 

 acetabulum között a tányéridomúlag besüppedt ivaröböl, (Geschlechtssinus, 

 Sommer) van elhelyezve. A kivezető ivarcsövek nem egyesülnek, külön 

 nyilassal bírnak. A hím ivarnyilás kisebb, köralakú, a nőstényé nagyobb, 

 harántul ovális. 



A fürtös szik mirigy (Dotterstock v. Siebold) a test két oldalán fekszik ; 

 a test végétől az acetabulumig terjed. Az anyaméh széles gomolyokba szedö- 

 dött s közvetlenül az előbbeni szerv mellett terül el. A petevezeték tágas, 

 hengeres, nem kanyarodó. A petefészek (Keimstock) a herék fölött van. A két 

 here a test közepében a petefészek alatt található és hólyagos külseje által 

 azonnal felismerhető. Az ondóvezeték sokszorosan csavarodott, hengeres. 



in. GALANDFÉLÉK — CESTODES. 



Az Oshalakban talált Galandfélék bizar alakjuk és érdekes fejlődésük- 

 nél fogva már több búvárnak figyelmét magukra vonták. Különösen v. Sie- 

 bold (47.) és P. J. VAN Beneden (5. 7.) voltak azok, kik a Csontoshalakban 

 talált hólyagos álczák (borsókák — Blastocystis) alakjait az Oshalakban talált 

 ivarérett Galandf élekkel azonosítani iparkodtak. Kimutatták, hogy a jelenleg 

 tárgyalandó alakok fiatal korukat mint hólyagszerű álczák a Cestodák ismert 

 mintája szerint töltik el. Kutatásaik folytatása fölötte kívánatos, mivel ered- 

 ményeik a felmerülő kétségek eloszlatására még nem elegendők. Azok foly- 

 tathatására azonban első sorban az addig leírt fajok pontos összeállítása és 

 revideálása szükséges. Ez alkalommal tehát ilynemű munkálatok számára 

 előkészíteni óhajtom az anyagot. 



E rendet is analytikus táblák segélyével fogom tárgyalni ; a rósz leírás 

 következtében többé fel nem ismerhető alakokat a fajok sorából kirekesztem 

 és az álczaáUapot után leirt fajokat rendszertani helyöknek megfelelőleg külön 

 csoportosítom. 



Az Öshalak galandférgei kivétel nélkül a Tetraphyllidea, Phyllorhyn- 

 chidea és Diphyllidea nevű családokba tartoznak. Oly nemű név alatt leírt 



