123 



Calliobothrium verticillatum End. 



1819. Bothrioceplialus verticillatus Eud. Synopsis (46.) p. 484. 



1820. B. vertic. Leuckakt Zool. Bruclist. (33.) p. 56. T. 11. f. 41. 

 1820. B. vertic. Nitzsch (39.) p. 99. 



1845. Bothr. verticille Dttjaedin. Hist. (26.) p. 621. 

 1850. Onchobothrium vert. Diesing (19.) p. 606. 

 1849. Bothr. vertic, Creplin Naclitr. (17.) p. 73. 



1849. Acanthobothriura vertic. van Ben. (8.) p". 279. 



1850. Calliobothrium vertic. van Ben. (7.) p. 138., 192. T. XII. 

 1854. Onchobothrium (Calliobothr.) vei't. Diesing (23.) p. 585. 



1858. Onchobothr. (Calhob.) vert. Molin (34., 35., 36.) p. 135., 292. és 239. T. VI. 3. 

 1854. Tetrabothrium vert. Wagener (51.) p. 85. T. XII. f. 274—275. 

 1864. Calliobothrium vert. Diesing (22.) p. 281. 

 1878. Calhobothr. vert. Linstov (32.) p. 278. 



Habitaculum-. Mustelus vulgaris Wagen. 



Mustelus plebejus Molin (int. crasso). 



Mustelus equestris Molin (int. crass). 



Eaja batis Molin (int. crass). 



Galeus canis It-, t. 



o , ■ 1 ? van Beneden et Kudolphi. 



bquatma angelus J 



. Squalis griseus Creplin. 



Mustelus Iffivis Orley. 



Ezen, több búvár által gyűjtött fajnak pontos ismerete egyedül van Be- 

 NEDBN-nek köszönhető, ki azt úgy pontos leírás, mint lerajzolás által meg- 

 állapította. Utána úgy Molin mint Wagener újólag lerajzolták, de korántsem 

 oly kimerítően és szépen mint elődjük. 



Igen ritka ; csak egy ízben találtam kevés példányokat. A gyűjtőnek 

 igen óvatosan kell ezen hajszálvékony mellső testrészszel biró alakokat 

 szednie, mivel a nagy horgokkal ellátott fejrész a testtől rendesen elsza- 

 kad és a nyákhártyában marad. Innét van, hogy régibb búvárok csakis 

 tagjait ismerték. Az utóbbiaknak fogas nyúlványai által is könnyen felis- 

 merhetők. 



Az 5- — 6 mm. hosszú levált tagok, egyideig önálló életet folytatnak, 

 gyakran háromszorosan is megnagyobbodnak. A végtagok fürészes külsejöket 

 ugyan elvesztik, de ezek helyett alapjukon 4 élénken mozgatható nyúlványt 

 kapnak, melyek segélyével a legbizarrabb alakokat ölthetik fel. A mennyire 

 megfigyelnem lehetett, e fajnál az egyes elvált tagok lépnek coitusba; ha- 

 sonlóan az A. coronatum nevű fajhoz, tojásaikat csak jóval a különválás 

 után ürítik, de azon különbséggel, hogy itt nem lánczok, hanem egyes tagok 

 válnak el a teleptől. A tagoknak egyéni önállósága sehol sem észlelhető oly 

 szépen, mint e fajnál. 



A fej hosszúkás, négyszögű, nyaki rész nélkül. A bothriumok hosszúak, 



u* 



