225 



Azonban már Klein^^ figyelmeztetett régi munkájában, hogy kivételes ese- 

 tekben az embrió akkor is kifejlődik, ha a tojás a petevezetékben marad. 

 KLEiN-nak ezen feledésbe ment megfigyelését én is megerősíthetem, mivel 

 egy Pristiurus petevezetékéből oly tojást szedtem ki, melyben az embrió ^/2 cm. 

 hosszaságot már elért. Ennél hosszabb embrióra a ]3etevezetékből vett tojá- 

 soknál sohasem akadtam, habár százakra menő tojást volt alkalmam átku- 

 tatni. A Pristiuras-tojások a vizsgálatra s a kiköltésre mindig a petevezeték- 

 ből szedetnek ki, mivel azoknak felkeresése a nagy mélységekben sok nehéz- 

 séggel és fáradtsággal jár. 



A tojások külső alakját úgy régibb, mint ujabb búvárok ismertették, 

 de annak pontosabb szerkezetét, mely főleg bizonyos kérdések megoldására 

 volt kívánatos, mindez ideig nélkülözzük. 



Első sorban tehát a Pristiuriis melanostomum nevű czápa tojáshéjának 

 leírásához fogok, mivel az leggyakrabban állott rendelkezésemre. 



A frissen kiürített tojások négyszögletes, kétszer oly hosszú mint széles, 

 lapos szarunemű héjak, melyeknek sarkai igen rövid nyúlványokkal és oldalai 

 kissé megvastagodott szegély lyel bírnak. A tojás alsó vagy tompa végének sar- 

 kai olyképen hajlanak egymás felé, hogy általuk egy középső sekély bemet- 

 szés keletkezzék. A héjnak felső vége laposra nyomott, szegélye pedig éles, de 

 kisséczafrangos. A héj oldal-lapjai a felső végen szorosan egymáshoz simulnak 

 és a tompa vég felé egymástól eltávolodva egy öblös üreg képződésére vezetnek 

 (1. 1. ábra). Ezen üregben fekszik a nagy szikgolyó, melynek helyzete egye- 

 dül az üreg minőségétől föltételeztetik. A héj és a szikgolyó között az ismert 

 fehérjeállomány van, mely a héj felé mindinkább megsűrűsödvén, az álta- 

 lam chalaza-buroknak nevezendő réteget képezi. 



A tojáshéjak a sarkok közelében mindkét lapjukon az oldalokkal egy- 

 közesen lefutó rövid résekkel bírnak, melyeknek fehéres külsejét a megsűrű- 

 södött chalaza-burok okozza, mely azokat egészen eldugaszolja. A létező négy 

 rés közül kettő esik egy-egy lapra és pedig a lapoknak ugyanazon oldalára. 

 CuviER és Johannes Müller, mint már említem, azt állítják, hogy e réseket 

 egy különös hártya födi, míg Home és Owen az ellenkezőt vallják. Miután 

 ennek megállapítása bizonyos vitás pontok eldöntésére szükségesnek bizo- 

 nyult, nem mulasztottam el a héjat ugy szerkezetére, mint diffundáló képes- 

 ségére nézve pontosabban átvizsgálni. 



A peteburok vegyi szerkezetét halaknál még csak hiányosan kutatták 

 ki. His és Mieschbr vizsgálataiból kiderült, hogy az csontos halaknál kénen 

 és foszforon kívül egy oldhatlan fehérnyenemű módosulatból áll. 



A czápák petehüvelyének anyaga azonban a csontos halakétól külön- 

 bözni látszik. Vízben kevésbbé, de eczetsavban jobban megduzzad, a nélkül, 

 hogy szerkezetét változtatná. Kénsavban főzve oly kristalloidok képződnek, 



^■' Miss pisc. 3. T. Vli. 



