226 



melyek úgy alak mint vegyhatás tekintetében a Leucinra és Tyrosinra emlé- 

 keztetnek. Ezek után, mint Schbnk^^ a ráják tojásainál kimutatta, ez a szarú- 

 nemű anyagok csoportjába tartozik. Miután pedig ez utóbbiak több oly anyag 

 összetételéből állanak, melyeknek szétkülönltése a vegyészeknek még nem 

 sikerült/'^ ennélfogva annak pontosabb megállapítását nem eszközölhettem. 

 Krukenberg (1. c.) a petehüvely anyagát szintén Keratinnak és pedig meg- 

 szilárdult Mucinnak tartja. 



A héjak finomabb szerkezetét Gerbe^'' és Schenk" arája-féléknél rövi- 

 den ecsetelték, de a czáj)ák tojáshüvelyei azokétól sokban eltérni látszanak. 

 Emezeknél a vastag középréteg hólyagos (aréolaire) és sejtes-, valamint a 

 külsőnek rostos szerkezete hiányozni látszik. Atmetszeteken a héjnak leveles 

 szerkezete azonnal szembetűnik. A rétegek száma a helyi viszonyok szerint 

 igen változó. A tojáshüvely alsó végén és az oldali részeken 20 — 30, mig a 

 többi részeken csak 10 — 15 réteg olvasható. 



Ezen rétegek szerkezetük alapján egy külső és egy belső egyrétegű, 

 továbbá egy középső sokrétegű csoportra oszthatók, mely utóbbi a hüvelynek 

 ismert pergamentszerű külsejét adja. 



A külső. Schenk által rostos rétegnek nevezett lemez alkat nélkülinek 

 látszik és csupán apró szemcséknek az alapállományba való beágyazása által 

 nyer bizonyos szerkezetet. 



Eczetsavval kezelve határozottan rostok nyomaira akadunk, de ezek 

 nem csoportosan, hanem csak elszórva találhatók a szemcsés alapállomány- 

 ban. Főleg nagyobbfokú ruganyossága által tűnik ki, mely tulajdonsága ügy 

 a héj felső végének pontos bezáródását, mint a zsinórok összefonódását esz- 

 közli. A héj hossztengelyével egyközesen lefutó léczszerű kiemelkedések külö- 

 nösen a héj keskeny vége felé szembetűnők s annak szegélyén túlhaladva, a 

 réteg rostos külsejét gyakran előtüntetik. 



A réseket kivéve a tojáshéj egész külfelületét bevonja. A rések végein 

 azonban egy kissé túlterjed, de megvastagodván csakhamar az alapréteg felé 

 áthajlik. Oly metszeteknél tehát, melyek a rések végén át eszközöltettek, 

 jelenléte megállapítható, de a többieknél nem. A felületén szabályosan válta- 

 kozó kiemelkedések folytán rovátkás külsőt nyert (6. ábra). 



^* Die Eier von Eaja quadrimacnlata innerhalb der Eileiter. — Stzb. der 

 math, naturw. Classe der Akad. d. Wisa. Wien, LXVIII. Bd. p. S'i'-Î. 



^^ Hoppe-Seiler. Handbuch d. phys. und path. Chem. Analyse. Berlin 1875. 

 pag. 269. 



^" Recherches sur la segmentation de la Cicatricule et la formation des pro- 

 duits adventifs de l'oeuf des Plagiostomes et particulièrment des Raies. Paris 1872. — 

 Journal de l'anatomie et de la physiologie de M. Ch. Robin. P. VIIT. No. de Novb. 

 pag. 609. 



" Die Eier von Raja quadrimaculata innerhalb der Eileiter. — Stzb. der math, 

 naturw. Classe der k. Akad. d. Wiss. Wien, 1873. LXVIII. Bd. Erste Abth. 10. Heft. 

 Pag. 363. 



