232 



fogunk lehetségesnek tartani, ha a tápláló szíkállomány magatartását, mely 

 különben is sok érdekeset nyújt, közelebbről megvizsgáljuk. 



A szikgolyón, mely rendszerint a petehüvelynek alsó kitágult részében 

 fekszik, fejlődő és tápláló sziket kell megkülönböztetnünk. Balfour ugyan 

 azt hiszi, hogy a szíkgolyó hártyája frissen ürített petéknél hiányzik, de én 

 annak jelenlétét mindig megállapíthattam sublimatumba helyezett szik- 

 golyóknál, ha a repedésből kiözönlő állományt óvatosan félrefújtam. 



A tápláló szíkállomány nagy, a fejlődő pedig apró szíktestecsekből áll, 

 melyek vagy magánosan vagy többedmagukkal nyákos golyócskákban van- 

 nak elhelyezve. 



A fejlődő szik a tápláló sziknek tányéralakú kivájásában fekszik, de 

 nem található mindig annak felső felületén, mint a tyúktojás cicatriculájánál, 

 hanem az egyes peték szerint igen különböző helyen, megtermékenyített 

 petéknél domború lapos felülettel. 



A tápláló szik az úgynevezett szíktestecsekből áll, melyek régibb bú- 

 várok által stearin kristalloidoknak tartattak. Habár épen magatartásukban 

 a kristalloidokra emlékeztetnek, mibenlétök mégis ]3ontosabb vegyelemzések 

 hiányában kérdéses marad. 



A sziktestecsek átlag 0*02 ^ hosszú, kisebb szélességű proteintestecsek, 

 melyek jódoldat által élénk sárga színt nyernek. Alkohol, víz és OBther azokat 

 nem oldják, egyedül alkalikus, főleg pedig sós oldatok. Általában kristályszerű 

 négyszögű testek, lekerített élekkel, igen gyönge kettős fénytöréssel és pedig 

 oly módon, hogy sötét Nicolok között az elsötétedés maximumai a négyszög 

 oldalaival összeesni látszanak. 



Miután a jelen kérdés megoldására pontosabb vegyi és fizikai tulajdon- 

 ságuk nem kívánatos, azért csakis azon vizsgálatra szorítkozom, melyek a 

 jelen esetben szükségesek. 



Fris állapotban a sziktestecsek mindig nyákos, gömbalakú burokban 

 helyezvék el. (7. ábra.) 



Ha a fedőlemez alá, melyben a szíkállományt megvizsgáljuk, tömény 

 glycerint bocsátunk, akkor a víz elvonása következtében a nyákos burok 

 nyúlványokat fog bocsátani. Alkohol hozzáadása után úgy viselkedik, mint a 

 megolvadt fehérje. Jódalkohol rostos megalvadásra bírja s a benne levő zsi- 

 radékot golyócskák alakjában kiválasztja. Ha friss sziket hosszabb ideig 

 letherben tartogatunk, hogy nyákos anyagának zsiradékja feloldódjék, akkor 

 kevés alkohol hozzáadása által annak fehérjét megalvadásra bírjuk. Ez ke- 

 mény hártyácska alakjában marad a szíktestecshez tapadva. (8. ábra.) 



Maguk a sziktestek azonban csakis sóoldat hozzáadása által oldód- 

 nak fel. 



Ha a friss szikhez a fedőlemez alatt tengervizet vagy az őt környező 

 fehérje oldatát adjuk, akkor a sziktestecsek megduzzadnak, fénytörő képes- 

 ségöket elveszítik s elvégre is felpuífadnak. Tartalmuk kiömlik s a hártya, 



