24 



szájból kiválasztott nedvesség szolgál. Osmki caemcntaria Gerst. nősténye, Clia- 

 licodoma miiraria-lioz hasonlóan, sejtjeit kövek külső részéhez építi. A festői 

 szépségű Falkenberg nevű falú közelében Berlin mellett — írja Gekstaecker : 

 Stettiner Entomologische Zeitung, 18G9, pag. 34-0 — számos, szerteheverő ván- 

 dor gránitkődarab (erratische Grauitblöcke) fekszik, melyeket részint a házak 

 építésénél alapúi, részint az utakra töltésűi használnak fel. Ezeken a nőstény 

 lehetőleg védett helyeket keres ki, melyeket aztán agyaggal é.'! gombostűfejtől 

 egész három köbmillimeternyi nagyságig terjedő gránitdarabkák beillesztésével 

 tölt ki, hogy a többnyii-e 50 — 100 mm. hosszú építmény belsejében különböző 

 számú sejteket (mintegy 3 — 8) készíthessen. Az utóbbiakat kék színű, leginkább 

 az Echium vulgare (kigyószisz) virág porából készült vastag, pépszerű anyaggal 

 rakja meg és miután befedelezte, a nyilast gránitrészecskékkel oly módon 

 tapasztja be, hogy a fészek felületén csaknem olyan kinézésű lesz, mint a milyen 

 maga a gránitkő. A költősejtjeit készítő nősténynek mindenütt nyomában van 

 a ritka Chrysis simplex Dhlb. fémdarázs, mely a még nyiló sejtekbe hatol s petéit 

 azokba helyezi. Ez utóbbit ekként nevelés útján könyű megszerezni, ha tavasz- 

 kor az Osmia caemeutaria sejtjeit helyéről leszakítjuk ; de a mi gránitdarabhoz 

 való erős tapadása miatt mindig némi nehézséggel van összekötve. April 21-én a 

 sejtekben még álczák, de május 9-én már bábok voltak. Mind a kettő áttetsző, 

 sojásalakú, törékeny, szarúnemü állományú sejtfallal van köríílvéve ; mely, ha 

 méhbábot tartalmaz, fehéres, ha pedig Chrysis-bábok, akkor színes. Ha a körűi- 

 vevő tok esetleg felnyílik, mind az Osmia-, mind a Chrysis-báb színes lesz, de 

 lassanként mind a kettő elhal. A sértetlenül leszakított sejtekből ellenben mind 

 a szállástadó, mind az élődi minden n-ehézség nélkül kél ki. A Chrysis tökéletesen 

 színes állapotban legalább még 8 — 10 napig marad a sejtben, s ezalatt kifejlődnek 

 a szárnyai is ; napfényes reggelen aztán annak a végét kúpalakjában átrágván, 

 a nagy világba lép. — E megfigyeléssel sokban megegyező az én tapasztalásom 

 is. Az 1876-ik év nyarán a szliácsi fürdőnél, az építésből fennmaradt kődarabokon 

 alkalmam volt az Osmia caementaria-t nagyobb mennyiségben gyüjthetni s egy- 

 szersmind fészeképítésének is szemtanúja lehetni, mely tökéletesen a Gerstaecker 

 által leírt módon ment végbe ; a Chrysis simplex-uek ellenben egyetlenegy példá- 

 nyát sem láttam. Szliácsról Korytniczára menve, az Osmia caemeutaria-val ismét 

 találkoztam, csakhogy itt a méhek, kődarabok hiányában, a fenyőfából készült 

 épület oldalgerendáiba rágtak ki rágóikkal kerekded s meglehetősen mély lyuka- 

 kat. A kirágás a puha fában gyorsan ment, s az állat munkálkodásakor olyan 

 forgácsok hullottak le a földre, mintha fúróval lettek volna azok lœszitve. Itt az 

 állatok tehát a körülményekhez alkalmazkodtak s kődarabokat nem találva, a 

 puha fában kerestek és találtak alkalmas helyet fészkeik számára. E helyen a 

 Chrysis simplex-nek már számos példánya ólálkodott s a sejtek líörűl s leste a 

 méh-nősténynek hazulról való távozását, mint alkalmas pillanatot petéiknek az 

 idegen sejtekbe csempészésére : úgyhogy pár nap alatt csak puszta kézzel 1 1 pél- 

 dányt foghattam. Az Osmia sejtjeit elkészítve, a nyilast kívülről a szájából bocsá- 

 tott vakolatszerű anyaggal zárta el — ezt fecske módjára rakván egymásmellé,— 

 mely aztán alig U óra lefolyása után már sziklakeménységűvé^ lett s homok- 

 szemekből és apró kövicsdarabokból látszott állónak lenni. 



