T 



3)^ 



A MŰNYELV KEKDESEHEZ. 



«Milyen állást foglalnak el a (^ Természetrajzi Füzeteht a nyelvkér- 

 désében?» Amióta az első füzet megjelent, élőszóval és levélben sokan 

 vetették föl ezt a kérdést, mely mindig időszerű és nagyon is érdemes arra, 

 hogy foglalkozzunk vele. 



Föelv gyanánt előttünk csak ez állhat : a mit irmik, azt érthesse meg 

 nemcsak a szó szoros értelmében vett szakember, hanem minden müyelt 

 magyar ember is ; alkotásaink, a melyeket a nyelv terén tennünk kell, a 

 minthogy kell is, ne vétsenek a nyelv szabályai, szelleme ellen , ne sértsék 

 az ép nyelvérzéket. 



Kötve hiszszük, hogy akadhasson ember, a ki ezt az irányelvet kifo- 

 gás alá vehetné. 



Ha ezt az irányelvet mécs gyanánt veszszük s e mécscsel azután 

 bevilágítunk természetrajzi irodalmunk tárházába, igaz, hogy ott furcsánál 

 furcsább dolgokra akadunk, a melyek mirdenféle hangon csengenek, csak 

 magyarul nem ; a melyeknek értelmébe mécsünk egy sugara sem hatol 

 be ; a melyeknek titkozatos jelentőségét semmi szótár sem fejti meg, s a 

 melyektől az ép nyelvérzékű szakember épen úgy, mint az ilyen érzékű 

 müveit ember is — a mint ezt mondani szoktuk — elkapja a fülét. 



És ez a baj már nagyra nőtt, akkorára, hogy kezdjük egymást «nem 

 érteni» ; mások sem igen érthetnek meg minket, mi mindenesetre a kép- 

 zelhető legnagyobb baj olyan irott dolgoknál, melyeket nem a magunk 

 személyes használatára, hanem a nyilvánosságnak szántunk ; a melyekkel 

 tágasabb körben hatni akarunk, sőt hatnunk kell is. 



Ilyen baj természetesen szerfelett neheziti állását az olyan vállalat- 

 nak, mely akkor kezdi pályafutását, a midőn a baj már széles körre kiha- 

 tott, itt is ott is gyökeret vert , a minthogy ez már csakugyan meg is 

 történt. Mintha végletek előtt találnók fel magunkat, melyeknek egyike 

 az, hogy kövessük a természetrajzi műnyelv dolgál)an azt az eljárást, a 

 mely eddig gyakoroltatott, némely mozzanatában állítólag a magyar tudo- 

 mányos Akadémia által is szentesítést nyert (?) — mire mindjárt vissza- 

 térünk -- s mely okvetetlenül anarchiához, bábeh nyelvzavarhoz vezet ; 

 vagy csináljunk ráza tabulát, kezdjük elölről. 



