70 



Vegyük az elsőbb végletet közelebbről. 



Abban ugyan senki sem kételkedik, hogy a magyar természetrajzi 

 műnyelv — terminológiája ép úgy mint nomenklatúrája s főleg némely 

 szakok terén — úgy került a viszás irányba, hogy ott folytatták, a hol a 

 régibb természetrajzi neológok már a túlságokba csaptak át ; s folytatták 

 legtöbbször olyan elemek, a melyek oly kényes dologra, a minő a szóal- 

 kotás, sem készültséggel sem hivatottsággal nem birtak. 



A mi e réven létrejött, az sokszorosan belekerült az Akadémia érte- 

 kezéseibe is, tankönyvekbe és mindenüvé, nagy kárára vált a szakoknak ; 

 mert — eltekintve a nyelvérzéken elkövetett csorbától — legtöbbször a 

 megérthetés rovására is esett. Az eljárás legtöbbször merőben empirikus 

 volt. A szógyártó belészeretett egy, az ő fülének kellemesen csengő ragba, 

 ezt odaakasztotta igéhez, melléknévhez — akármihez s meg volt a műszó 

 vagy név. 



És a végén megesett, hogy a midőn az Akadémia kiadványaiban az 

 e nemű irodalom felszaporodott, Íróinak némelyike azt kezdette hirdetni, 

 hogy miután ez s az az Akadémia kiadványaiban megjelent, ennek minden 

 szava-betűje szentesitve van, kötelező mindazokra nézve, a kik erről- arról 

 a jövőben irni akarnak. 



Keletkezett egy neme a terrorizmusnak, a mely főleg az ifjabb, fej- 

 lődő tehetségekre visszariasztó, bénító hatást gyakorolt, gyakorol még ma 

 is, s nem kis mértékben sarkalja a jobbakat a kérdés föltevésére, a mely- 

 lyel e czikket kezdtük. Ez a terrorizmusnak, mint nagy bajnak jó visszaha- 

 tása , határozottan jó jel. 



Mint rendesen úgy ennek a terrorizmusnak sincsen semmi jogalapja. 

 Főrúgója legtöbbször az auctorkodhatnámság gyarló viszketege. 



Ismételjük, hogy jogalapja nincsen, és megmondjuk azt is, hogy a 

 magyar tudományos Akadémia dolga a műnyelvkérdés tekintetében egé- 

 szen rendben van, noha tény az, hogy kiadványaiban sokszor találkoznak 

 a nyelv szellemével, szabályaival merőben ellenkező dolgok, a melyek 

 azonban - ezt különösen hangsúlyozzuk — soha sem képezték határozati 

 vagy bár csak véleményezési tárgyát is az Akadémia azon osztályának, a 

 mell/ fi nyelv kérdésében illetékes. És épen azért, mert az egyedül illetékes 

 forum nem vitatta meg, e dolgok számbaveJtetö vagy éppen irányadó alakot 

 nem is ölthettek de soha sem. 



A mennyiben természetrajzi ügyekről van szó, a dolog egyszerűen 

 úgy ment, hogy az illető iró dolgozatát benyújtotta az illető osztálynak, 

 ez pedig — főleg ha a munka akadémikustól származott — bona fide 

 kinyomatta. 



Egyetlen határozata az Akadémiának, mely ide vág, egészen szaba- 

 tos formában hozatott s egészen helyes is. 



A határozatot Dr. Szabó Józsefnek köszönjük, mint a ki hozatalára 



